УХВАЛА

08 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  902/12/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Могил С. К., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 у справі
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 
про стягнення 762 495,62 грн,

ВСТАНОВИВ:
23.09.2021 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 у справі             № 902/12/21. 
Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 у справі № 902/12/21 у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 291 582,39 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Зокрема, скаржник зазначає, що рішення та постанова у частині зменшення судом розміру пені прийняті з порушенням норм матеріального права, зокрема частини першої статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та інших норми матеріального та процесуального права, зокрема статей 76-79, 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тому підлягають скасуванню у цій частині, оскільки судами не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Зменшуючи розмір пені, що підлягає стягненню, на 50 % в оскаржуваних рішеннях, суди обох інстанцій не врахували понесені позивачем збитки внаслідок невиконання контрагентами укладених договорів, а також того, що відповідач не надав жодних належних доказів в підтвердження його неплатоспроможності.
Як убачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021у справі № 902/12/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021, позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь позивача 291 582,39 грн пені; 6 524,42 грн боргу з урахуванням індексу інфляції; 50 282,28 грн 3% річних; 12 2524,15 грн збитків та 11 437,43 грн витрат зі сплати судового збору; у частині стягнення 291 582, 39 грн пені відмовлено.
Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, при вирішенні питання про зменшення пені на 50% взяв до уваги: загальні засади, встановлені у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, врахував майновий стан відповідача, та також те, що заборгованість за природний газ, отриманий відповідачем від позивача, виникла через несплату споживачами заборгованості за використану теплову енергію, та те, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також специфіку діяльності відповідача.
При цьому місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, взяв до уваги також, майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір неустойки саме на 50%. Таким чином, суди у вирішенні питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені, перевірили доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахували їх майнові інтереси та установили наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.
Верховний Суд відхиляє викладені у касаційній скарзі доводи про неврахування судами інтересів та майнового стану позивача та надання хибної оцінки щодо наявності чи відсутності збитків, оскільки вони не стосуються неправильного застосування судами норм матеріального права, а фактично є незгодою з висновками судів, які зроблені у справі, що переглядається, відповідно до встановлених конкретних обставин справи, що формують зміст спірних правовідносин.
Водночас Верховний суд зазначає, що існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 23.10.2019 у справі № 917/943/18, від 29.10.2019 у справі № 904/5405/18, від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18, від 03.10.2019 у справі № 904/4285/18, від 10.10.2019 у справі № 909/636/16, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18, від 03.05.2018 у справі № 910/23417/16, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).
Зокрема, Верховний Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Верховний Суд також дійшов висновку, що застосоване у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі                            № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі               № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 у справі             № 902/12/21, оскільки Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 у справі             № 902/12/21.
2. Матеріали касаційної скарги на 16 (шістнадцяти) аркушах повернути скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          Г. М. Мачульський

С. К. Могил