ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4449/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:  
                                         судді - доповідача Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Дніпропетровській області

на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2020 року в адміністративній справі № 160/4449/20 (суддя І інстанції – Турова О.М.)

за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
          
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 № Ф-1046-55 з єдиного внеску станом на 31.01.2020 у розмірі 29293,44 грн, винесену відповідачем.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2020 року позов задоволений частково: визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 № Ф-1046-55 в частині визначення позивачу боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 15819,54 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування скарги зазначив, що позивач повинен був сплачувати (враховуючи зміни до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 1 січня 2017 року, що стосується платників, які перебувають на загальній системі оподаткування та якими не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року) суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Оскільки така сплата позивачем здійснена не була, відповідачем сформовано спірну вимогу на виниклу заборгованість. Зазначає, що вказана вимога включає 8448 грн нарахування за 2017 рік, 9828,72 грн нарахування за 4 квартали 2018 року, нарахування за 4 квартали 2019 року на суму 11016,72 грн та станом на 31.01.2020 сума недоїмки становить 29293,44 грн. Вважає, що позивачем не наведено у позовній заяві обґрунтованих підстав для звільнення від сплати сум нарахованого єдиного внеску. Вказує на те, що суд у частині відмови у задоволенні позову підтвердив факт наявності у позивача статусу платника ЄСВ за весь спірний період, що, на думку відповідача, не може бути підставою для часткового скасування спірної вимоги, оскільки позивач протягом 2017-2020 років був платником ЄСВ та не виконував свій обов`язок зі сплати. 

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю (а.с. 80-91).

Отже, позивачем у відзиві фактично заявлені вимоги, які повинні викладатися в апеляційній скарзі, проте остання позивачем не подавалась, а тому ці вимоги колегією суддів не розглядаються. 

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 30.03.1994 (дата запису в ЄДР 24.05.2006, номер запису: 22220170000000606), перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Кам`янське управління, Вільногірська ДПІ (м. Вільногірськ) як платник податків та як платник єдиного внеску.

Протягом періоду 2017-2019 років позивач здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

З інтегрованої картки платника ЄСВ ФОП ОСОБА_1 встановлено, що за позивачем станом на 31.10.2018 обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску за 12 місяців 2017 року та три квартали 2018 року в загальній сумі 15819,54 грн (а.с. 44).

У зв`язку із цим ГУ ДФС України в Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-1046-55, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість з єдиного внеску станом на 31 жовтня 2018 року у розмірі 15819,54 грн. 

Не погодившись з вказаною вимогою контролюючого органу позивач оскаржила її у судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у справі №160/4990/19 позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задоволений, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 19.11.2018 № Ф-1046-55 в розмірі 15819,54 грн (а.с. 11-15).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 160/4990/19 повернуто скаржнику (а.с. 16).

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 у справі № 160/4990/19 набрало законної сили 09.12.2019.

З вказаного рішення встановлено, що суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 19.11.2018 № Ф-1046-55 в розмірі 15819,54 грн через те, що орган доходів і зборів, який розглядав скаргу платника єдиного внеску на оскаржену вимогу, не прийняв вмотивованого рішення та не надіслав його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання цієї скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку, тому в силу приписів ч. 4 ст. 25 до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску, а, отже, наявні підстави для скасування оскарженої вимоги.

У подальшому відповідачем на підставі облікових даних з інформаційної системи контролюючого органу винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 № Ф-1046-55, якою позивача зобов`язано сплатити заборгованість з єдиного внеску станом на 31 січня 2020 року у розмірі 29293,44 грн (а.с. 6).

З інтегрованої картки платника ЄСВ ФОП ОСОБА_1 та наданого відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 02.06.2020 детального розрахунку суми боргу (недоїмки), визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 № Ф-1046-55 встановлено, що вказана у цій вимозі сума боргу у розмірі 29293,44 грн нарахована позивачеві за період 2017-2019, а саме (а.с. 41-42, 44-46):

- за 2017 рік   нараховано єдиний внесок на загальну суму 8448 грн;
- за 2018 рік нараховано єдиний внесок на загальну суму 9828,72 грн (за 1 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.04.2018; за 2 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.07.2018; за 3 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.10.2018; за 4 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 21.01.2019);
- за 2019 рік нараховано єдиний внесок на загальну суму 11016,72 грн (за 1 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 19.04.2019; за 2 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 19.07.2019; за 3 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 21.10.2019; за 4 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 20.01.2020).

Вважаючи зазначену вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач  звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що скасування в судовому порядку попередньої вимоги про сплату боргу від 19.11.2018 № Ф-1046-55 з ЄСВ за 12 місяців 2017 року та за три квартали 2018 року на загальну суму станом на 31.10.2018 – 15819,54 грн виключає наявність у платника (позивача у справі) обов`язку погасити такий борг за цим актом індивідуальної дії та, відповідно, наявність такого боргу, суд вважав обґрунтованими доводи позивача про безпідставність та протиправність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 11.02.2020 № Ф-1046-55 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на суму 15819,54 грн. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 11.02.2020 № Ф-1046-55 в частині визначення позивачу боргу з єдиного внеску на суму 15819,54 грн є протиправною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині, відповідно, задоволенню. Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо скасування спірної вимоги про сплату боргу в іншій частині, з огляду на те, що спірна вимога відповідача в частині визначення позивачу боргу з єдиного внеску за 4 квартал 2018 року та 1-4 квартали 2019 року у загальній сумі 13473,9 грн сформована відповідачем правомірно, обґрунтовано та на законних підставах, а, отже, в цій частині скасуванню не підлягає, а у задоволенні позову в цій частині, відповідно, слід було відмовити.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) – консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 як платників єдиного внеску визначено фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які перебувають як на загальні системі оподаткування, так і на спрощеній.

З 1 січня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі – Закон № 2464-VI) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIІІ, згідно з якими приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI встановлено, що з 2017 року у разі якщо платником єдиного внеску – фізичною особою-підприємцем (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 06.12.2016 № 1774-VIІІ) визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої   статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 06.12.2016 № 1774-VIІІ) для платників, зазначених у   пункті 4   частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 2 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Абзацом 3 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. 

Згідно з абз. 4-6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 4 травня 2018 року № 469) (далі – Інструкція № 449) ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Згідно з п. 3 розділу 7 Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. 

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Як зазначалось вище, відповідно до наданого відповідачем детального розрахунку суми боргу (недоїмки), визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 № Ф-1046-55, та відомостей інтегрованої картки платника (далі – ІКП) ЄСВ ФОП ОСОБА_1 по коду бюджетної класифікації 71040000 останній згідно з приписами Закону № 2464 здійснив такі нарахування єдиного внеску: 

- за 2017 рік   нараховано єдиний внесок на загальну суму 8448 грн із розрахунку 704 х 12 місяців = 8448 грн (мінімальний страховий внесок у 2017 році становить 704 грн на місяць із розрахунку: 3200 х 22%, де 3200 грн розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017);

- за 2018 рік нараховано єдиний внесок на загальну суму 9828,72 грн, в тому числі: за 1 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.04.2018; за 2 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.07.2018; за 3 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 19.10.2018; за 4 квартал 2018 року у сумі – 2457,18 грн, граничний строк сплати до 21.01.2019, виходячи із розрахунку: 819,06 грн*3 місяці = 2457,18 грн за один квартал (у 2018 році мінімальний страховий внесок становив 819,06 грн на місяць із розрахунку: 3723 х 22%, де 3723 грн розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018);

- за 2019 рік нараховано єдиний внесок на загальну суму 11016,72 грн, в тому числі: за 1 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 19.04.2019; за 2 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 19.07.2019; за 3 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 21.10.2019; за 4 квартал 2019 року у сумі – 2754,18 грн, граничний строк сплати до 20.01.2020, виходячи із розрахунку: 918,06 грн*3 місяці = 2754,18 грн за один квартал (у 2019 році мінімальний страховий внесок становив 918,06 грн на місяць із розрахунку: 4173 х 22%, де 4173 грн розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019). 

Таким чином, згідно з даними інформаційної системи орану доходів і зборів в інтегрованій картці платника податків – позивача відображено, зокрема, наступні не сплачені нарахування за 2017-2019 роки: нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 4 квартал 2017 року, а саме 09.02.2018 року у сумі 8448 грн, нарахування не сплачені; нарахування за 2018 рік: 1 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн, по строку 19.04.2018 року, нарахування не сплачені; 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн, по строку 19.07.2018, нарахування не сплачені; 3 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн, по строку 19.10.2018, нарахування не сплачені. Сума недоїмки станом на 31.10.2018 становила 15819,54 грн.

Недоїмка зі сплати ЄСВ за 12 місяців 2017 року та за три квартали 2018 року станом на 31.10.2018 в розмірі 15819,54 грн була включена контролюючим органом до вимоги ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-1046-55, яка оскаржена   ФОП ОСОБА_1 у судовому порядку.

Отже, наявність у позивача боргу (недоїмки) з ЄСВ за 12 місяців 2017 року та за три квартали 2018 року станом на 31.10.2018 в розмірі 15819,54 грн була предметом спору у справі № 160/4990/19.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 160/4990/19, яке набрало законної сили 9 грудня 2019 року, вимогу від 19.11.2018 № Ф-1046-55 визнано протиправною та скасовано.

Апеляційний суд зазначає, що скасування вимоги про сплату боргу з ЄСВ за 12 місяців 2017 року та за три квартали 2018 року станом на 31.10.2018 на загальну суму 15819,54 грн свідчить про відсутність у позивача боргу з ЄСВ за вказаний період часу, а тому оспорена в цій справі вимога від 11.02.2020 № Ф-1046-55 про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ в частині визначення боргу на суму 15819,54 грн є протиправною.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 11.02.2020 № Ф-1046-55 в частині визначення позивачу боргу з єдиного внеску на суму 15819,54 грн є протиправною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині відповідно – задоволенню. 

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2020 року в адміністративній справі № 160/4449/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко