ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2021 р.           Справа№ 910/5639/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Попікової О.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс»
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 (повний текст     складено 24.06.2021)
у справі № 910/5639/21 (суддя Турчин С.О.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Рем-Тяжмаш»
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс»
про                    стягнення 223 611,27 грн,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У квітні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рем-Тяжмаш» (далі - ТОВ «Рем-Тяжмаш») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» (далі - ТОВ «Корум Сорс») 223  611,27 грн, з яких: 174  380,00 грн   - сума основного боргу, 3  173,71 грн грн   - пеня, 29  111,07 грн   -   інфляційні збитки, 16  946,49 грн   - 3 % річних.
В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Рем-Тяжмаш» послалось на ст. ст. 526, 549, 550, 625, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 173-175 ГК України та вказало, що ТОВ «Корум Сорс» оплати за поставлений йому за договором товар повністю не здійснило, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, на яку здійснено нарахування пені,  інфляційних збитків та 3 % річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 позов ТОВ «Рем-Тяжмаш» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Корум Сорс» на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» заборгованість у сумі 174380,00 грн, пеню у сумі 3173,71 грн, 3% річних у сумі 16912,92 грн, інфляційні втрати у сумі 27921,49 грн та  витрати зі сплати судового збору у сумі 3335,82   грн.
Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. При цьому суд відхилив доводи ТОВ «Корум Сорс» про наявність підстав для утримання грошових коштів на загальну суму 174  380,00 грн, що підлягала сплаті на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» у зв`язку з допущенням останнім порушення строків поставки продукції та нарахування ТОВ «Корум Сорс» на підставі п. п. 10.2, 10.9 штрафних санкцій, оскільки умовами укладеного сторонами спору договору не передбачено утримання покупцем суми коштів, що підлягає сплаті за поставлений товар, внаслідок порушення строків поставки. Відзначено, що ТОВ «Корум Сорс» не позбавлене можливості захистити право, яке на його думку є порушеним, у встановленому чинним законодавством порядку. 
Задовольняючи повністю вимоги про стягнення пені, місцевий господарський суд погодився з наданим ТОВ «Рем-Тяжмаш» розрахунком. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що сума 3% річних становить 16  912,92 грн, а інфляційні втрати - 27  921,49 грн, у зв`язку з чим задовольнив вказані вимоги частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021, ТОВ «Корум Сорс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Корум Сорс» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; вважає, що висновок суду про задоволення позовних вимог не ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства.
ТОВ «Корум Сорс» вважає, що у зв`язку з простроченням ТОВ «Рем-Тяжмаш» строку поставки товару (23.08.2019, в той час як поставка мала бути здійснена до 27.04.2019) на підставі п. 10.2 договору до ТОВ «Рем-Тяжмаш» застосовуються штрафні санкції і згідно з п. 10.9 договору ТОВ «Корум Сорс» має право застосовувати до ТОВ «Рем-Тяжмаш» в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції, передбачені ст. 236 ГК України, зокрема, відмову від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони. ТОВ «Корум Сорс» вказує, що 05.08.2019 направило ТОВ «Рем-Тяжмаш» претензію/вимогу щодо нарахування штрафних санкцій та застосування оперативно-господарських санкцій, у відповіді на яку ТОВ «Рем-Тяжмаш» визнало порушення ним строків поставки та вважає, що таке порушення строків поставки сталось з «об`єктивних причин». Оскільки ТОВ «Рем-Тяжмаш» не оскаржувало застосовану ТОВ «Корум Сорс» оперативно-господарську санкцію, виражену в утриманні належних до сплати грошових сум, ТОВ «Корум Сорс» вважає заявлені  позивачем вимоги безпідставними.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Корум Сорс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/5639/21 залишено без руху. Надано ТОВ «Корум Сорс» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В. (у зв`язку з відпусткою судді Мартюк А.І. та судді Пашкіної С.А.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 поновлено ТОВ «Корум Сорс» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Корум Сорс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/5639/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Корум Сорс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/5639/21 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В. Розгляд апеляційної скарги  вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.
ТОВ «Рем-Тяжмаш» надало   відзив на   апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 без змін. 
ТОВ «Рем-Тяжмаш» у відзиві вказує, що 21.02.2019 отримало від ТОВ «Корум Сорс» лист, у якому останнє просило зупинити виробництво деталей у зв`язку з відмовою замовника від придбання деталей; 11.03.2019 ТОВ «Рем-Тяжмаш» отримало від ТОВ «Корум Сорс» лист, у якому останнє просило поновити виробництво деталей. За таких підстав ТОВ «Рем-Тяжмаш» вважає, що невиконання зобов`язання з поставки деталей у визначені договором строки відбулось не з вини ТОВ «Рем-Тяжмаш».
Таким чином, на думку ТОВ «Рем-Тяжмаш», ТОВ «Корум Сорс» було зобов`язане оплатити отриманий товар у встановлені договором строки і підстав для невиконання останнім грошового зобов`язанні відсутні.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
16.12.2017 ТОВ "Рем-Тяжмаш" (продавець) та ТОВ «Корум Сорс» (покупець) уклали договір №КС/338-18 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію (далі - товар) на умовах та в порядку, узгоджених сторонами та встановлених договором. Номенклатуру, кількість, ціну, строк виготовлення та/чи поставки, гарантійний строк, а також вимоги до маркування та пакування продукції сторони узгоджують в специфікаціях (додаток №1), які є невід`ємною частиною даного договору.
Вартість замовленої партії товару узгоджується сторонами у специфікаціях до договору (п. 3.2 договору).
Згідно з п. 4.2 порядок оплати: 50% попередня оплата, 50% за фактом виготовлення кожної конкретної партії продукції, вказаної у відповідній специфікації до договору та отримання належним чином оформленого рахунка від продавця (в залежності від того, яка подія відбудеться пізніше).
Поставка товару здійснюється згідно зі специфікаціями, підписаними сторонами (п. 7.1 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в строк, визначений у відповідній специфікації, який обчислюється в календарних днях від дати отримання замовлення на поставку партії товару у формі проекта специфікації, порядок підписання та направлення сторонами визначено у цьому пункті договору. Специфікація містить в собі інформацію про найменування, кількість товару, що підлягає поставці продавцем, вартість товару, строк поставки, строк оплати за товар.
В разі порушення строків оплати вартості товару, передбачених договором, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,01% простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше 5% від суми простроченого платежу (п. 10.1 договору).
Згідно з п. 10.2 договору продавець сплачує покупцю при порушенні строку поставки товару, визначеного цим договором:
від 1 до 15 календарних днів від дати поставки - неустойку в розмірі 0,2% від вартості партії товару за кожен день прострочення такої партії товару;
від 8 до 30 календарних днів від дати поставки - неустойку в розмірі 0,5% від вартості партії товару за кожен день прострочення такої партії;
від 31 календарного дня від дати поставки товару - неустойку у розмірі 5% від вартості партії товару за кожен день прострочення поставки такої партії.
За порушення строків поставки більше ніж на 7 календарних днів продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 2% від загальної вартості поставленого з порушенням строків товару (п. 10.3 договору).
Відповідно до п. 10.6 договору сплата неустойки не звільняє сторону, яка сплатила таку неустойку, від виконання або завершення виконання зобов`язань за цим договором.
Покупець залишає за собою право застосувати до винної сторони оперативно-господарські санкції, передбачені ст. 236 ГК України (п. 10.9 договору).
Згідно з п. 11.1 договору всі спори та розбіжності, яки виникли при виконанні договору, будуть за можливості вирішуватись шляхом переговорів між сторонами.
Сторони домовились, що питання, пов`язані з виконанням договору, будуть вирішуватись оперативно керівниками сторін (п. 12.6 договору).
Відповідно до п. 12.7 договору всі зміни і доповнення до договору дійсні, якщо вони здійснені у письмовій формі та підписані сторонами договору.
27.11.2018 ТОВ «Рем-Тяжмаш» (продавець) та ТОВ «Корум Сорс» (покупець)  підписали Специфікацію №3, згідно з якою ТОВ «Рем-Тяжмаш» зобов`язалось виготовити та поставити шестерню конічну AM8Д-600.12.01.002 в кількості 13 шт. на загальну суму 72696,00 грн, колесо конічне АМ8Д-600.12.01.001 в кількості 67 шт. на загальну суму 974314,00 грн. Загальна сума поставки - 1256412,00 грн (з ПДВ).
Оплата проводиться покупцем на умовах: 50% передплата, 50% за фактом повідомлення про готовність до відвантаження протягом 5 робочих днів (п. 9 Специфікації №3).
12.12.2018 платіжним дорученням №3636 (призначення платежу: «оплата за шестерню, колесо по договору №КС/338-18 від 16.12.2017, в т.ч. ПДВ») ТОВ «Корум Сорс» на виконання договору сплатило ТОВ «Рем-Тяжмаш» попередню плату у сумі 628  206,00 грн.
21.07.2019 за видатковою накладною №303/1 ТОВ «Рем-Тяжмаш» поставило ТОВ «Корум Сорс» продукцію (колесо конічне АМ8Д-600.12.01.001 в кількості 4 шт.) на загальну суму 69  801,60 грн.
23.08.2019 за видатковою накладною №447 ТОВ «Рем-Тяжмаш» поставило ТОВ «Корум Сорс» товар (шестерню   конічну   АМ8Д-600.12.01.002 в кількості 13 шт., колесо конічне АМ8Д-600.12.01.00 у кількості 63 шт.) на загальну суму 1  186  610,40 грн.
Всього за вказаними накладними ТОВ «Рем-Тяжмаш» поставило ТОВ «Корум Сорс» продукцію на загальну суму 1  256  412,00 грн.
08.04.2020 за накладною повернення постачальнику №6 ТОВ «Корум Сорс» повернуло ТОВ «Рем-Тяжмаш» продукцію (колесо конічне АМ8Д-600.12.01.001 в кількості 1 шт, шестерня конічна АМ8Д-600.12.01.002 в кількості 4 шт.) на загальну суму 44  292,00 грн.
12.03.2020 ТОВ «Рем-Тяжмаш» (боржник), ТОВ «Корум Сорс» (новий кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод» (далі - ТОВ «Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод») (первісний кредитор) уклали договір №ДрМЗ/004-20 про відступлення права вимоги, за умовами п. 1.1 якого ТОВ «Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод»  відступило ТОВ «Корум Сорс» право вимоги до ТОВ «Рем-Тяжмаш» заборгованості перед ТОВ «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод»  у розмірі 409  534,00 грн.
18.05.2020 ТОВ «Рем-Тяжмаш» та ТОВ «Корум Сорс» уклали угоду про залік зустрічних однорідних вимог (далі - угода), за умовами п. 1.1 якої предметом цієї угоди є часткове припинення зустрічних однорідних вимог сторін, вказаних у п. 2.1 угоди, шляхом заліку. Сума заліку зустрічних однорідних вимог за цією угодою складає 409  534,00 грн.
Відомості про взаємні вимоги та заборгованості сторін станом на 18.05.2020: за договором поставки №КС/338-18 від 16.12.2017 у ТОВ «Корум Сорс» існує заборгованість перед ТОВ «Рем-Тяжмаш» у розмірі 583  914,00 грн, що підтверджується актом звірки; у ТОВ «Рем-Тяжмаш» існує заборгованість перед ТОВ «Корум Сорс» за договором №ДрМЗ/004-20 від 12.03.2020 про відступлення права вимоги у розмірі 409  543,00 грн (п. 2.1 договору).
Сторони дійшли згоди про залік взаємних однорідних вимог, вказаних у п. 2.1 угоди у розмірі 409  534,00 грн (п. 2.2 угоди).
Згідно з п. 2.3 угоди після проведення заліку взаємних однорідних вимог залишок заборгованості ТОВ «Корум Сорс» перед ТОВ «Рем-Тяжмаш» складає 174  380,00 грн. 
Листом (вих. №009/01) від 21.02.2019 ТОВ «Корум Сорс» просило ТОВ «Рем-Тяжмаш» зупинити виробництво деталей за специфікацєю №3 від 27.11.2018 до договору у зв`язку з відмовою замовника покупця від покупки цих виробів.
Листом (вих. №137/01) від 11.03.2019 ТОВ «Корум Сорс» просило ТОВ «Рем-Тяжмаш» продовжити виготовлення деталей за специфікацією №3 від 27.11.2018 до договору, а також повідомити строк готовності деталей у зв`язку із призупиненням виробництва, про яке ТОВ «Корум Сорс» просило раніше.
Листом (вих. №05-4090ТС) від 27.05.2019 ТОВ «Рем-Тяжмаш» повідомило ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод», що продукція за специфікацією №3 від 27.12.2018 за договором буде готова до відвантаження до 10.06.2019.
12.06.2019 складено акт приймання деталей, який підписано комісією у складі представників ТОВ «Рем-Тяжмаш» та ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод».
У відповіді №08-01 на претензію №1-27/07/19 (вих. №08-4570ТС від 16.08.2019) ТОВ «Рем-Тяжмаш» повідомило ТОВ «Корум Сорс», що 21.02.2019 отримало від ТОВ «Корум Сорс» лист №009/01 з вимогою зупинити виробництво товару у зв`язку з відмовою замовника покупця від цього товару. 11.03.2019 була досягнута домовленість про подальше виготовлення товару, лист №137/01 від 11.03.2019. Листом №05/4090ТС від 27.05.2019 покупця було повідомлено про готовність товару до відвантаження. 12.06.2019 на території ТОВ «Рем-Тяжмаш» технічні фахівці представника покупця ТОВ «Корум Сорс» проводили вибірковий контроль деталей по 5 одиниць деталей кожної позиції. По закінченню контролю був складений двосторонній акт від 12.06.2019, яким зафіксовано, що остаточний висновок можливо надати після перевірки деталей на території ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод». 21.06.2019 постачальник відвантажив товар за видатковою накладною №300/01 на суму 69  801,60 грн. За таких підстав ТОВ «Рем-Тяжмаш» вважає, що не виконало зобов`язання по поставці товару з об`єктивних причин. Товар, вказаний у специфікації №3 виготовлений та готовий до відвантаження. ТОВ «Рем-Тяжмаш» не згодне з нарахуванням штрафних санкцій та вимогою повернути попередню оплату.
Звертаючись з позовом у цій справі, ТОВ «Рем-Тяжмаш» вказує, що ТОВ «Корум Сорс» поставлену за договором продукцію (згідно з видатковими накладними №303/1 від 21.07.2019, №447 від 23.08.2019) повністю не оплатило, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість у розмірі 174  380,00 грн та нараховані на суму основної заборгованості 3  173,71 грн пені, 29  111,07 грн інфляційних збитків та 16  946,49 грн - 3% річних.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ТОВ «Корум Сорс» вказує, що ТОВ «Рем-Тяжмаш» здійснило поставку товару з порушенням встановлених умовами договору та специфікацією строків, а тому ТОВ «Корум Сорс» на підставі п. п. 10.2, 10.9 договору нарахувало штрафні санкції у розмірі 5  597  315,40 грн. Таким чином, на підставі умов договору та ст. ст. 235, 236, 237 ГК України ТОВ «Корум Сорс» застосувало до ТОВ «Рем-Тяжмаш» оперативно-господарські санкції,  виражені в утриманні грошових коштів на загальну суму 174  380,00 грн, що підлягали сплаті на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш». За наведених підстав ТОВ «Корум Сорс» вважає безпідставними заявлені ТОВ «Рем-Тяжмаш» вимоги про стягнення заборгованості у сумі 174  380,00 грн та нарахованих на вказану суму боргу пені, інфляційних збитків та  3% річних.
У відповіді на відзив ТОВ «Рем-Тяжмаш» проти доводів відзиву на позовну заяву заперечило та, посилаючись на листування сторін, зазначило, що невиконання зобов`язання по поставці товару у визначений договором строк відбулось не з його вини.
У поданому запереченні ТОВ «Корум Сорс», посилаючись на умови п. 12.7 договору вважає, що зміни строків поставки товару постачальником не проводились, а тому обумовлений договором строк поставки залишився незмінним. 

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
В ч. 3 ст. 180 ГК України  визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55  цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України  про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до   ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як встановлено вище, ТОВ «Рем-Тяжмаш» на виконання умов укладеного між сторонами спору договору поставило ТОВ «Корум-Сорс» товар на суму 174  380,00 грн, оплату якого останнє не здійснило; докази, які б спростовували зазначені обставини, ТОВ «Корум-Сорс» не надало.
За наведених підстав колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ТОВ «Рем-Тяжмаш» до ТОВ «Корум-Сорс» про стягнення 174  380,00 грн заборгованості.
Щодо доводів ТОВ «Корум-Сорс» про наявність у нього підстав для утримання грошових коштів на загальну суму 174 380,00 грн, що підлягала сплаті на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш», у зв`язку із допущеним останнім порушенням строків поставки продукції та нарахуванням ТОВ «Корум-Сорс» на підставі п. п. 10.2, 10.9 договору штрафних санкцій, колегія суддів зазначає таке.
Під час розгляду справи встановлено, що листом (вих. №009/01) від 21.02.2019 ТОВ «Корум Сорс» просило ТОВ «Рем-Тяжмаш» зупинити виробництво деталей за специфікацією №3 від 27.11.2018 до договору у зв`язку з відмовою замовника покупця від покупки цих виробів.
Листом (вих. №137/01) від 11.03.2019 ТОВ «Корум Сорс» просило ТОВ «Рем-Тяжмаш» продовжити виготовлення деталей за специфікацією №3 від 27.11.2018 до договору, а також повідомити строк готовності деталей у зв`язку із призупиненням виробництва, про яке ТОВ «Корум Сорс» просило раніше.
Листом (вих. №05-4090ТС) від 27.05.2019 ТОВ «Рем-Тяжмаш» повідомило ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод», що продукція за специфікацією №3 від 27.12.2018 до договору буде готова до відвантаження до 10.06.2019.
12.06.2019 складено акт приймання деталей, який підписано комісією у складі представників ТОВ «Рем-Тяжмаш» та ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод».
У відповіді №08-01 на претензію №1-27/07/19 (вих. №08-4570ТС від 16.08.2019) ТОВ «Рем-Тяжмаш» повідомило ТОВ «Корум Сорс», що 21.02.2019 отримало від ТОВ «Корум Сорс» лист №009/01 з вимогою зупинити виробництво товару у зв`язку з відмовою замовника покупця від цього товару. 11.03.2019 була досягнута домовленість про подальше виготовлення товару, лист №137/01 від 11.03.2019. Листом №05/4090ТС від 27.05.2019 покупця було повідомлено про готовність товару до відвантаження. 12.06.2019 на території ТОВ «Рем-Тяжмаш» технічні фахівці представника покупця ТОВ «Корум Сорс» проводили вибірковий контроль деталей по 5 одиниць деталей кожної позиції. По закінченню контролю був складений двосторонній акт від 12.06.2019, яким зафіксовано, що остаточний висновок можливо надати після перевірки деталей на території ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод». 21.06.2019 постачальник відвантажив товар за видатковою накладною №300/01 на суму 69  801,60 грн. За таких підстав ТОВ «Рем-Тяжмаш» вважає, що не виконало зобов`язання з поставки товару з об`єктивних причин. Товар, вказаний у специфікації №3, виготовлений та готовий до відвантаження. ТОВ «Рем-Тяжмаш» не згодне з нарахуванням штрафних санкцій та вимогою повернути попередню оплату.
Листування сторін щодо виконання договору свідчить, що саме ТОВ «Корум-Сорс» було ініціатором зупинки виробництва замовлених ним деталей, у зв`язку з чим поставка цих деталей була здійснена з простроченням встановленого договором строку. При цьому зміст відзиву на позовну заяву, наданого ТОВ «Корум-Сорс», а також зміст апеляційної скарги свідчать, що ТОВ «Корум-Сорс» здійснило нарахування штрафних санкцій за прострочення поставки товару, виготовлення якого само просило зупинити.
Наведене вище свідчить про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Вказана доктрина застосовувалась Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17, а також у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 15.10.2020 у справі №904/5525/18 та від 28.04.2021 у справі №910/9351/20.
Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності.
Справедливість, добросовісність та розумність є однією з основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Згідно зі ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у цьому випадку ТОВ «Корум-Сорс» порушує основні засади цивільного законодавства щодо добросовісності.
Поряд з цим, як доцільно відзначено місцевим господарським судом, умовами договору не передбачено утримання ТОВ «Корум-Сорс»   суми коштів, що підлягає сплаті за поставлений товар внаслідок порушення строків поставки; крім того, ТОВ «Корум-Сорс» не позбавлене можливості захистити право, яке на його думку є порушеним, у встановленому чинним законодавством порядку.
Крім того, у цій справі відповідач не заявляв зустрічний позов про стягнення санкцій чи зарахування зустрічних вимог.

ТОВ «Рем-Тяжмаш» у поданому позові заявило до стягнення з ТОВ «Корум-Сорс» також пеню у сумі 3  173,71 грн, інфляційні збитки у сумі 29  111,07 грн та 3% річних у сумі 16  946,49 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що  штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України   у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як встановлено вище, умовами п. 10.1 договору сторони погодили, що в разі порушення строків оплати вартості товару, передбачених договором, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,01% простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше 5% від суми простроченого платежу.
Перевіривши наданий позивачем та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок заявленої до стягнення пені, колегія суддів апеляційної інстанції вважає його арифметично вірним, до стягнення з ТОВ «Корум-Сорс» на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» підлягає до стягнення пеня у розмірі 3  173,71 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується   без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. 
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок 3% річних (нарахованих за періоди: з 03.09.2019 по 18.05.2020 на заборгованість у сумі 583 914,00 грн, з   19.05.2020 по 31.03.2021 на заборгованість у сумі 174380,00 грн), колегія суддів встановила, до стягнення з ТОВ «Корум Сорс» на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» підлягає 16  946,49 грн (4  534,55 грн + 12  411,94 грн за відповідні періоди) 3% річних (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій https://ips.ligazakon.net/calculator/ff та долучено до матеріалів справи).
Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Рем-Тяжмаш» у позовній заяві просило стягнути 3% у розмірі 16  946,49 грн, за розрахунком місцевого господарського суду 3% річних склали 16  912,92 грн.
За таких підстав, вимоги ТОВ «Рем-Тяжмаш» про стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю, а рішення місцевого господарського суду у цій частині має бути змінено, до стягнення з ТОВ «Корум Сорс» на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» підлягає  16  946,49 грн 3% річних.
Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок інфляційних втрат (нарахованих: за вересень 2019 року - травень 2020 року на   заборгованість у сумі 583914,00 грн,   за червень 2020 року по лютий 2021 року на заборгованість у сумі 174380,00 грн), колегія суддів встановила, що сума інфляційних втрат становить 27  921,51 грн (18  308,98 грн + 9  612,53 грн) інфляційних втрат (розрахунок здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій https://ips.ligazakon.net/calculator/ff та долучено до матеріалів справи).
Колегія суддів при цьому відзначає, що ТОВ «Рем-Тяжмаш» надало у матеріали справи розрахунок інфляційних втрат саме за період з вересня 2019 по лютий 2021 включно, в той час як датою закінчення розрахунку визначає 31.03.2021. Однак, враховуючи встановлені ч. 2 ст. 237 ГПК України межі позовних вимог, колегія суддів при перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат виходить з даних саме розрахунку та не має можливості перевірки цього розрахунку за інші періоди, щодо яких розрахунок відсутній.
Позивач у позовній заяві просив стягнути інфляційні втрати у розмірі 29  111,07 грн, за розрахунком місцевого господарського суду інфляційні втрати склали 27  921,49 грн.
За таких підстав, вимоги ТОВ «Рем-Тяжмаш» про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду у цій частині має бути змінено, до стягнення з ТОВ «Корум Сорс» на користь ТОВ «Рем-Тяжмаш» підлягає 27  921,51 грн інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути змінене через арифметичні помилки в частині розміру присуджених до стягнення 3% річних (до стягнення підлягає 16  946,49 грн замість 16  912,92 грн) та інфляційних втрат (до стягнення підлягає 27  921,51 грн замість 29  111,07 грн). Відповідно, підлягають перерахунку судові витрати.

Судові витрати.
Враховуючи наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги доводи та у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/5639/21  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/5639/21 змінити в частині розміру присуджених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, виклавши його абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю   "Корум Сорс" (02122, м. Київ, вул. Магнітогорська, будинок 1А, ідентифікаційний код 37903071) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рем-Тяжмаш» (84105, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Центральна, будинок 77Ж,   ідентифікаційний код 34520474) заборгованість у сумі 174380,00 грн, 3% річних у сумі 16  946,49 грн, інфляційні втрати у сумі 27  921,51 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 3  336,33 грн.
Справу №910/5639/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. ст. 287 - 289 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.В. Попікова