ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 215/682/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,         
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
          на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року (головуючий суддя Лозицька І.О.)
          в адміністративній справі №215/682/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності,- 

ВСТАНОВИВ:
          
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду  відмовлено; позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .
        Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженню. Не знайшовши поважних причин пропуску звернення до адміністративного суду, та врахувавши, що позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом, предметом розгляду якого також була заява від 10.08.2020 року вх.С-350, та який ухвалою суду від 11.11.2020 року повернутий ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції повернув позов.
                    Не погодившись з ухвалою суду про повернення позову, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року - скасувати та справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
                    Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви позивача про строку звернення до адміністративного суду, внаслідок чого повернуто позовну заяву позивачеві. Щодо підстави повернення його позову, то ОСОБА_1 зазначає про встановлений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, а також те, що суд процесуально відмовився по поштовим повідомленням з датою і його підписом з`ясувати рух справи в судах і підрахувати час отримання ухвал позивачем та хибно  посилається на час закінчення терміну звернення до суду, без врахування права на повторне звернення до суду, терміну отримання ухвали для вчинення процесуальної дії.          
                    Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Посилається на те, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому не підлягає скасуванню.
          Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
                    Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 01.03.2021 року про повернення позову, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
  Судом першої інстанції встановлено, що до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від   04.02.2021 року надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради, в якому просив:
         - визнати протиправною бездіяльності виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви від 10.08.2020 року вх.С-350, яка виявилась у порушенні встановленого порядку ст. 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення
у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України;
        - визнати протиправною бездіяльності виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви від 10.08.2020 року вх.С-350, яка виявилась у відмові правовим актом зобов`язати ОСОБА_2 видати безоплатні рецепти на ті самі ліки за рецептами від 07.07.2020 року та від 18.07.2020 року та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) дисциплінарного стягнення з медичного директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР» ОСОБА_3 за порушення присяги і не підкорення ст. 3, 22, ч. 2 ст. 28, 49 Конституції України;
         - визнати протиправною бездіяльності виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви від 10.08.2020 року вх.С-350, яка виявилась у відмові вжити заходи до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., який не видав наказ до 10.08.2020 року щодо забезпечення ОСОБА_4 , як онкохворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно постанови КМУ від 17.08.1998 року №1303 та який використовує бюджетні кошти за не призначенням та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) ці заходи вжити;
         - визнати протиправною бездіяльності виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви від 10.08.2020 року вх.С-350, яка виявилась у відмові надати повідомлення про повноваження осіб, які розглядали заяву і надати належно завірені дві копії заяви з реєстраційними номерами.
                    Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
          Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
          При цьому, відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
          Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що  предметом спору у даній справі є заява ОСОБА_1 від 10.08.2020 року вх.С-350. Про цьому, до адміністративного суду позивач звернувся з позовом 04.02.2021. 
          Водночас, позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом, предметом розгляду якого також була заява від 10.08.2020 року вх.С-350, та який ухвалою суду від 11.11.2020 року повернутий ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
          Разом з тим, ОСОБА_1 повторно звернувся з даним позовом до суду лише у лютому 2021 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції.
          З огляду на викладене, позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду із позовною заявою про оскарження бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.08.2020 року вх.С-350.
          Разом з позовом ОСОБА_1 надав клопотання про поновлення строку для звернення до суду, в якому як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, вказує, що він 28.01.2021 року отримав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 11.11.2020 року у справі № 215/34769/20 (суддя – Прудник С.В.).
        На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції правильно звернув увагу на те,  що повернення позовної заяви позивачу не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку для звернення до адміністративного суду, оскільки таке повернення сталося внаслідок того, що саме позивачем було не належним чином оформлено та подано позовну заяву разом з відповідними доказами, а не з об`єктивних та поважних причин.
         Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом.
          Крім того, ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
          Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
          Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
         Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”                 № 3477-IV від 23.02.2006 року, є джерелом права.
          Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.
         У рішенні Європейського суду з прав людини “Чуйкіна проти України” ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що “стаття 6 Конвенції втілює “право на суд”, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від                                       21 лютого 1975 року у справі “Голдер проти Сполученого Королівства” (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)”.
         Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 року у справі “Ешингдейн проти Сполученого Королівства”, (п. 57).
          Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
          Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.
          Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повернення ОСОБА_1 позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами.
          Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 01.03.2021 року не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.          
          Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
          
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року – залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 04.11.2021 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 238 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
          Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
          В повному обсязі постанова виготовлена 11.11.2021.
              
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова