Справа № 750/6221/21 	Головуючий у 1 інстанції Рощина Т. С. 	
Провадження № 33/4823/595/21 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – Копейкіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Копейкіна С.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігів від 19 листопада 2021 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 05 червня 2021 року, в 03 год. 22 хв., по вул. Кільцева, 17, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA RAV 4, р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Копейкін С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що місцевий суд не з`ясував належним чином усіх обставин справи, зазначених у ст.280 КУпАП, та не надав належної оцінки доказам. Вказує, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд не зазначив мотиви відхилення доказів сторони захисту. Зазначає, що місцевий суд безпідставно прийняв як доказ, диск з відеозаписом, що складається з окремих відеофайлів, які не є безперервними, не надано оцінки тому, що працівники поліції повернули ОСОБА_1 посвідчення водія, а строк дії сертифікату відповідності приладу «Драгер Алкотестер 5540» завершився 27.03.2017. Звертає увагу, що в протоколі судового засідання та постанові суду мають місце неточності. Вважає, що експеримент, який він провів після прийняття судом рішення, спростовує той факт, що водій та пасажир автомобіля не могли помінятися місцями за той проміжок часу, коли працівники поліції підходили до автомобіля після його зупинки.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та наполягав на тому, що він не керував автомобілем, а лише помінявся місцями з водієм, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.  

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 020289 від 05.06.2021, водій ОСОБА_1 , 05 червня 2021 року, о 03 год. 22 хв., у м. Чернігів, по вул. Кільцева, 17, керував автомобілем марки TOYOTA RAV 4, р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №295 від 05.06.2021, чим порушив п.2.9 «а»  Правил дорожнього руху. 
При складанні даного протоколу ОСОБА_1 не заперечував викладені у ньому обставини та не вказував про керування автомобілем іншою особою, про що засвідчив власним підписом. 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №295 від 05.06.2021, виданого лікарем наркологічного диспансерного відділення КНП «ЧОПНЛ» ОСОБА_3 , згідно якого на момент огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6). 

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що патрульні, наздогнавши автомобіль TOYOTA RAV 4, зупинили його проблисковими маячками. Через короткий проміжок часу до автомобіля підійшли поліцейські, за кермом перебував ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння і працівники поліції пояснили, що на вказаний автомобіль є орієнтування та цілком правомірно запропонували йому пройти огляд на виявлення такого стану на місці або у лікарні, або відмовитись від такого огляду. Водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. Згодом його доставили до лікаря-нарколога ЧОПНЛ, де був проведений огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Проти проведення такого огляду він не заперечував. Інформації про керування автомобілем іншою особою він працівникам поліції не повідомляв.

Крім того, суд першої інстанції критично оцінив пояснення свідка ОСОБА_4 , що вона керувала автомобілем, оскільки такі пояснення не підтверджуються іншими матеріалами справи, з чим і погоджується апеляційний суд. 

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки сторона захисту не довела, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проходження ним огляду на стан сп`яніння в лікаря-нарколога  зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву в їх достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. 

Твердження апелянта, що сертифікат відповідності алкотестеру «Драгер»  завершився в 2017 році та він не може використовуватись навіть при наявності свідоцтва про його повірку, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №3475 від 18 листопада 2020 року, з якого вбачається, що «Газоаналізатор Alcotest 5510», заводський №ARJK-0006 8322651, виробником якого є Drager  Німеччина, відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (свідоцтво чинне до 18 листопада 2021 року).

Посилання сторони захисту на невилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів, на переконання апеляційного суду, жодним чином не спростовує факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що підтверджується й іншими матеріалами справи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколом докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стороною захисту суду не надано.

У зв`язку з цим, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.  

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Копейкіна С.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний