ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 р.	Справа № 641/1007/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 (суддя: Боговський Д.Є., м. Харків) по справі № 641/1007/21
за позовом           ОСОБА_1  
до          Інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Вакуленка Дмитра Миколайовича                  
про оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова до Інспектора взводу №2 роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Вакуленка Дмитра Миколайовича (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:
- визнати дії інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Вакуленка Д.М. з винесення постанови ДП18 № 484320 від 22.01.2021 протиправними;
- постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ДП18 № 484320 від 22.01.2021 скасувати;
- справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст. 121 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 по справі № 641/1007/21 позовні вимоги ОСОБА_1 про оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності залишено без задоволення.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 по справі № 641/1007/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на протиправність винесеної відповідачем постанови. Пояснює, що особою, що здійснила поміщення транспортного засобу HONDA CIVIC  номерний знак НОМЕР_1 у режим тимчасового ввезення, ОСОБА_2 , до Київської митниці Держмитслужби було направлено заяву вх. № 1940/12/ЕЗ від 18.01.2021 на зміну митного режиму вказаного транспортного засобу з режиму тимчасового ввезення на  режим імпорт. Вказує, що в подальшому 19.01.2021 позивачем на казначейські рахунки Київської митниці Держмитслужби сплачено відповідні митні платежі, а 20.01.2021 транспортний засіб HONDA CIVIC  номерний знак НОМЕР_1 заїхав на територію терміналу Київської митниці Держмитслужби та 21.01.2021 митний режим вказаного транспортного засобу змінено на імпорт (випуск для вільного обігу). Вказує, що надання таких відомостей під час розгляду справи було неможливим у зв`язку з повідомленням позивача про розгляд справи з порушенням вимог КУпАП. Таким чином, вважає, що у діях позивача відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КупАП. Також зазначає, що відповідач зобов`язаний був на виконання частини п`ятої статті 258 КУпАП скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Вказує, що позивач не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило його прав, передбачених положеннями ст. 267 КУпАП.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою від 22.01.2021 серії ДП18 № 484320 інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Вакуленком Дмитром Миколайовичем водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. 
Відповідно до змісту постанови, 21.01.2021 о 22-10 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме згідно бази ІПНП даний транспортний засіб ввезено 21.02.2020 TIMROV YURY, транспортний засіб використовував ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України та не поміщував в митний режим тимчасового ввезення строком до 1 року, чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та положення ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 8 ст. 121 КУпАП, та правомірність оскарженої позивачем постанови серії ДП18 № 484320 від 22.01.2021.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Як встановлено ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.
Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.
Відповідно до ч. 8 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм права в контексті запровадження законодавцем заборони керування водієм транспортним засобом щодо якого наявні обмеження, встановлені Митним кодексом України свідчить про те, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому доводи позивача про відсутність в його діях порушень правил дорожнього руху, є неприйнятними.
В силу приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, яким зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.1 ст.74 КАС України).
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ч. 1, 4 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Так, підставою для винесення поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції постанови від 22.01.2021 серії ДП18 № 484320 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП було встановлене в діях ОСОБА_1 порушення ст. 380 МК України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме: згідно бази ІПНП транспортний засіб «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , ввезено 21.02.2020 TIMROV YURY та передано керування ОСОБА_1 , який не поміщував транспортний засіб у режим тимчасового ввезення.
Відповідно до наданої під час судового розгляду довідки (а.с. 42), транспортний засіб «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України 21.02.2020 громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року, через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка».
Отже, зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.
Посилання позивача на відсутність доказів на підтвердження факту керування саме ним транспортного засобу спростовується наданим під час судового розгляду справи відеозаписом нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, а твердження позивача про те, що він є власником транспортного засобу та на час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності тривав процес зміни митного режиму та переоформлення транспортного засобу, не є підставою для звільнення його від відповідальності.
Стаття 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.
Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.
Стаття 27 цього ж Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням нор  Закону України «Про захист персональних даних».
Отже, працівниками патрульної поліції правомірно було отримано та досліджено відомості, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів, в ході судового розгляду було встановлено, що позивача було повідомлено про використання працівниками патрульної поліції відомостей з бази даних ЄАІС (ІПНП).
При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено про наявність додатків, а саме відео з бодікамер, які не спростовують фактичні обставини справи та підтверджують наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.
Також, ані на час зупинки транспортного засобу, ані в подальшому при складанні оскаржуваної постанови водієм ОСОБА_1 не було надано інспектору поліції жодних належних документів на підтвердження того, що щодо транспортного засобу змінено митний режим, здійснено оформлення транспортного засобу, сплачено належні митні платежі, а тому відсутні підстави вважати, що оскаржувана постанова винесена неправомірно.
Крім того, в матеріалах справи наявна копія митної декларації, яку ОСОБА_1 отримав лише 04.02.2021, тобто вже після складання оскаржуваної постанови.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме прийняття постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема передбачені ч.8 ст. 121 КУпАП.
За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення та враховуючи склад вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, зафіксоване у режимі відеозапису, обов`язку скласти в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення інспектор поліції не мав, а тому посилання апелянта на порушення відповідачем процедури розгляду адміністративної справи, колегія суддів відхиляє.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що керування позивачем транспортним засобом «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, підтверджено належними і допустимими доказами.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Кодексу України про адміністративні правопорушення, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 по справі № 641/1007/21  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова