П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3884/21	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, а також про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, що передані в комунальну власність

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі – Куяльницька сільрада), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати підпункт 1.30 пункту 1 рішення № 795 — VIII від 25.02.2021  «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови йому в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;
зобов`язати надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га  у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122983400:01:001:0682 – 47,8748 га за межами села Коси Слобідка, або земельної ділянки кадастровий номер: 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га., за межами населеного пункту Мардарівка, Подільського району Одеської області або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області.

Обґрунтовуючи вимоги ОСОБА_1 зазначив, що має намір отримати земельну ділянку із земель комунальної власності Куяльницької сільради для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га. Таке право, на його переконання, гарантовано йому статтею 14 Конституції України та статтею 121 Земельного кодексу України.

За результатом розгляду його позову до Куяльницької сільради, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі №420/3074/20 було зобов`язано даний орган місцевого самоврядування розглянути колективну заяву громадян від 02.01.2020, в тому числі і  за його зверненням, в якій містилося прохання надати кожному заявнику дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 5122983800:01:004:0135 у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільради  за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.
05.11.2020, виконуючи рішення суду, Куяльницька сільрада прийняла рішення №6772-VII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».
За таких умов, як зазначає позивач, 14.01.2021 він звернувся до Куяльницької сільради із заявою на отримання різних видів дозволів, а саме: дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення несформованої земельної ділянки або дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання сформованої земельної ділянки.
Також, ОСОБА_1 у своєму позові пояснює, що ним самостійно було обрано земельні ділянки про які він зазначив у згаданій вище заяві, адресованій відповідачу для отримання відповідного дозволу, зокрема:
кадастровий номер 5122983400:01:002:0206, тип власності не визначено, цільове призначення: 16.00, землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам, площа 61  482 га ;
кадастровий номер 5122983400:01:001:0682, тип власності – комунальна власність, цільове призначення: 16.00, землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам, площа 47,8748 га 
кадастровий номер 5122984800:01:001:0385, тип власності – комунальна власність, цільове призначення: 16.00, землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам),площа 113,6622 га. 
Як указує позивач, 25.02.2021 Куяльницька сільрада прийняла протиправне рішення за №795-VIII, де в підпункті 1.30 пункту 1 відмовила йому в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га,  що розташована на території Куяльницької сільради у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Протиправність рішення, на думку позивача, складається з відсутності його мотивації та міркувань, з яких виходив суб`єкт владних повноважень при його прийнятті.
Вважаючи, що суд повинен зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, що знаходиться в комунальній власності відповідача, позивач наголошує, у цьому спорі, повноваження органу місцевого самоврядування не є дискреційними, адже, останній не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, згідно з законом у нього існує лише один правомірний варіант – вчинити дії, спрямовані на відновлення порушеного права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні),  позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував пункт 1 рішення Куяльницької сільради Подільського району Одеської області №795-VIII від 25.02.2021 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Куяльницької сільради Подільського району Одеської області та зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької сільради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122983400:01:001:0682 – 47,8748 га. за межами села Коси Слобідка, або земельної ділянки кадастровий номер 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га, за межами населеного пункту Мардарівка, Подільського району Одеської області.

У задоволенні вимог про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, які зазначені вище і які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, ОСОБА_1 – відмовлено.

Вирішуючи справу по суті та приймаючи рішення про задоволення частини вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпними і не потребують розширеного тлумачення, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Водночас, як вважав суд, орган місцевого самоврядування в оскаржуваному рішенні не зазначив конкретних та передбачених Земельним кодексом України підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як і не вказав належного обґрунтування їх наявності.

Відмовляючи в задоволенні вимоги щодо обов`язку Куяльницької сільради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд першої інстанції заявив, що вони є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Підставою для такого висновку слугувало відсутність розгляду Куяльницькою сільрадою заяви ОСОБА_1 про видачу йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання інших земельних ділянок, ніж та, що була зазначена у колективному зверненні від 02.01.2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.
Вважаючи рішення суду таким, що не відповідає ознакам законності та обґрунтованості ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на усталену практику Верховного Суду про те, що аналіз змісту статті 19 Конституції України  дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Таким чином, як вважає скаржник, вчинення державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
На переконання ОСОБА_1 , його звернення ґрунтується на вимогах закону та спрямоване на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність за кадастровими номерами: 5122983400:01:001:0682 або 5122984800:01:001:0385, у спосіб передбачений законодавством.
До того ж, скаржник просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Куяльницької сільради надати звіт до Одеського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення.
До вимог апеляційної скарги також входить прохання ОСОБА_1 про стягнення на його користь сплаченого судового збору та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5  000 грн.
Від Куяльницької сільської ради відзив на апеляцію не надійшов.

Стаття 311 КАС України надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у справі №420/3074/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав противоправною бездіяльність Куяльницької сільради щодо розгляду колективної заяви громадян від 02.01.2020 за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,0 га, кожному, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільради за межами с. Вестерничани, у відповідності до пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України та зобов`язав, останню, розглянути вказане звернення в порядку та спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
В частині позовних вимог про обов`язок Куяльницької сільради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд відмовив.
05.11.2020 року, виконуючи рішення суду, Куяльницька сільрада прийняла рішення №6772-VII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», у тому числі і ОСОБА_1 . Підставою для відмови слугувало невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (а.с.21).

14.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Куяльницького сільського голови Паламарчук С. М. із завою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельних ділянок, які передані в комунальну власність Куяльницькій сільраді, зокрема, за кадастровим номером: 5122983400:01:002:0206, площею 61,482 га, за кадастровим номером: 5122983400:01:001:0682, площею 47,8748 га за межами села Коси Слобідка, або земельної ділянки за кадастровим номером: 5122984800:01:001:0385, площею 113,66 га, за межами населеного пункту Мардарівка, Подільського району Одеської області або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільради за межами населеного пункту в Подільському районі, Одеської області (а.с.12-13).
У наведеній заяві ОСОБА_1 указував, що у нього не має відомостей про те, чи зареєстрована в комунальну власність земельна ділянка за кадастровим номером: 5122983400:01:002:0206, площею 61,482 га та земельна ділянка за кадастровим номером: 5122983400:01:001:0682, площею 47,8748 га за межами села Коси Слобідка після їх передачі до Куяльницької сільради.
Однак, як стверджував заявник йому достовірно відомо, що земельна ділянка за кадастровим номером: 5122984800:01:001:0385, площею 113,66 га, за межами населеного пункту Мардарівка, Подільського району Одеської області знаходиться в комунальній власності Куяльницької сільради.
У своєї заяві позивач наполягав на здійснення органом місцевого самоврядування першочергових дій щодо проведення реєстрації спірних земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на наведені земельні ділянки з метою реалізації ним конституційного права на землю.

До заяви ОСОБА_1 додав копію паспорту та індивідуальний податковий номер (далі - ІПН); відомості із землеустрою, з позначенням орієнтованого місця розташування земельних ділянок.
Підпунктом 1.30 пункту 1 рішення Куяльницької сільради №795-VIII від 25.02.2021 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території Куяльницької сільради, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (а.с.15-19).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 являється ухвалення судом першої інстанції рішення без урахування правової позиції Верховного Суду, що найбільш ефективним способом захисту порушеного права у подібних правовідносинах є зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення, у даному випадку, це зобов`язання Куяльницької сільради надати йому дозвіл виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельних ділянок, які передані в комунальну власність Куяльницькій сільраді.

Вирішуючи обґрунтованість даного доводу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.
Згідно із частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частинами першою та другою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)
Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.
Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Так, згідно із частиною першою статті 25 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV) документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів якої належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (пункт «й» частини другої статті 25).
За загальним правилом, визначеним положеннями статті 50 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Згідно із статтею 56 Закону №858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:
а) пояснювальну записку;
б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;
в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;
г) матеріали польових геодезичних робіт;
ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;
д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;
е) нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);
є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).
Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У справі, яка розглядається суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельних ділянок за кадастровими номерами: 5122983400:01:002:0206, площею 61,482 га; 5122983400:01:001:0682, площею 47,8748 га;  5122984800:01:001:0385, площею 113,66 га.
Водночас у своєму зверненні позивач зазначив, що йому не відомо про те, чи зареєстрована в комунальну власність земельна ділянка за кадастровим номером: 5122983400:01:002:0206, площею 61,482 га та земельна ділянка за кадастровим номером: 5122983400:01:001:0682, площею 47,8748 га за межами села Коси Слобідка після їх передачі до Куяльницької сільради. У цьому документі ОСОБА_1  також зазначив  про згоду на отримання відповідного дозволу щодо іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільради.
Між іншим, звертаючись до суду, в прохальній частині позову, позивач наполягав на обов`язку Куяльницької сільради надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства лише двох земельних ділянок за кадастровим номером: 5122983400:01:001:0682 – 47,8748 га за межами села Коси Слобідка або земельної ділянки кадастровий номер: 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га, за межами населеного пункту Мардарівка, Подільського району Одеської області або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільради, за межами населеного пункту в Подільському районі, Одеської області.

Вирішуючи питання наявності або відсутності у Куяльницької сільради при вирішенні даної заяви позивача дискреційних повноважень, а саме можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У рішенні від 07.04.2021 у справі №0640/4182/18 Верховний Суд, проводячи аналіз даної норми, дійшов висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Як мовилося вище, статтею 56 Закону №858-IV встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає згоду власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.
На думку колегії суддів, позивач, зазначаючи про бажання отримати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання декількох земельних ділянок, різних за площею,  не конкретизував яку мету він переслідує, або їх поділити або об`єднати. Окрім того, за умови  надання згоди на виготовлення технічної документації лише власником сформованої земельної ділянки, позивач не володіє інформацією щодо належності перелічених земель на праві власності сільської ради.
За таких умов, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції щодо передчасності заявлених ОСОБА_1 вимог про обов`язок суб`єкта владних повноважень надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 2 га у власність.
Також колегія суддів погоджується з доводом суду першої інстанції про те, що не заслуговує на довіру заява позивача, що Куяльницька сільрада не виконала судове рішення та повторно йому відмовила у безоплатній передачі земельної ділянки у власність.
Так, як правильно зазначив суд, перше звернення позивача, до Куяльницької сільради, було пов`язано з отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а друге – на отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги позивача, відмовив йому у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення, зазначивши, що, останній, не навів жодного обґрунтування про необхідність його встановлення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також поставив питання про встановлення судового контролю за виконання судового рішення, за умови задоволення його апеляції.
Однак, ураховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні вимог про обов`язок суб`єкта владних повноважень надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої заяви.
До того ж, однією з вимог апеляції ОСОБА_1 , є стягнення на його користь понесених витрат щодо оплати професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн.
Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів установила, що аналогічна вимога була заявлена позивачем і до суду першої інстанції.
За результатом її розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката є необґрунтованим.
На думку суду, зазначена в акті виконаних робіт витрачена кількість годин (5 годин) на підготовку позову та подання його до суду є непропорційною до предмета спору та складності справи.
Суд першої інстанції, враховуючи категорію справи та те, що її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, вважав за можливим присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1  000 грн.
Позаяк ОСОБА_1 не оскаржив рішення суду першої інстанції, в частині розміру стягнення понесених витрат на правничу допомогу адвоката, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави його змінювати та вирішувати питання про інший розмір судових витрат.

За результатом апеляційного розгляду розподіл судових витрат, у вигляді судового збору, відповідно до статті 139 КАС України не проводиться.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи дотримання судом першої інстанції наведених приписів апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалено у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для касаційного оскарження.

Керуючись статтями: 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, а також про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, що передані в комунальну власність – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

                        суддя                                                             Л. В. Стас

                    суддя                                                             Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.10.2021 року.