КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 754/15119/20                                          
номер провадження: 22-ц/824/10951/2021                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.
за участю секретаря - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року у складі судді Зотько Т.А., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Кредобанк»(далі - АТ «Кредобанк») треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький П.С., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від № 25542/2019, за яким АТ «Кредобанк» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 295 920 грн 00 коп. для придбання автомобіля марки «Fiat Tipo», 2019 року випуску. Того ж дня, 08 серпня 2019 року між сторонами був укладений договір застави, предметом якого є вказаний вище автомобіль. Позивач вказував, що він вчасно сплачував щомісячні платежі за кредитом до квітня 2020 року, однак у зв`язку із встановленням у 2020 року карантинних заходів у нього виникли фінансові труднощі, які вплинули на його спроможність вчасно сплачувати платежі. Зазначав, що 08 квітня 2020 року він вперше не сплатив вчасно черговий платіж, передбачений графіком погашення заборгованості. Вказував, що 06 серпня 2020 року він уклав із приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») договір страхування «КАСКО» № 046.0000003.114.9432 автомобіля, з розміром страхового платежу 16 737 грн 50 коп., який поділено на дві частини, що додатково негативно вплинуло на його спроможність в умовах карантину вчасно сплачувати періодичні кредитні платежі.                  
Зазначав, що з липня 2020 року він почав регулярно сплачувати кредитні платежі, зменшуючи суму простроченої заборгованості за кредитним договором  та на день подання позову до суду ним сплачено 76 000 грн 00 коп. Однак, 02 листопада 2020 року йому зателефонував приватний виконавець та повідомив, що в межах виконавчого провадження №63455453 здійснюються виконавчі дії, а саме, арешт та конфіскація майна - автомобіля «Fiat Tipo», 2019 року випуску. Вказував, що після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису №2733, вчиненого 02 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на  предмет застави (автомобіль), у зв`язку із заборгованістю за кредитним договором у розмірі 282 019 грн 05 коп. 
Вважав, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що він не отримав від банку повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредитної заборгованості, а приватний нотаріус Барбуляк Х.М. у порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» не пересвідчилась у безспірності заборгованості та наявності підстав вимагати такої суми заборгованості.
З урахуванням наведеного,   ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2733 від 02 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2733 від 02 жовтня  2020 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду мотивоване тим, що досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань АТ «Кредобанк» направило на адресу приватного нотаріуса Барбуляк Х.М.                    06 серпня 2020 року цінним листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення, проте позивач вимогу не отримав, внаслідок чого вона повернулась на адресу банку з відміткою пошти «за закінченням встановленого терміну зберігання». Таким чином, позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, а тому на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не могла вважатися безспірною. Проте, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. при вчиненні виконавчого напису, у  порушення ст.88 Закону України «Про нотаріат», не пересвідчилась у безспірності заборгованості. Також суд зазначив, що позивач повідомляв банк про труднощі у здійсненні платежів у зв`язку з введенням карантинних заходів та частково сплачував кредитну заборгованість, в тому числі, за період з вересня 2019 року по час звернення до суду з даним позовом. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведений факт безспірності заборгованості боржника за кредитним договором, на погашення заборгованості за яким було видано оспорюваний виконавчий напис нотаріуса. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні  позову ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим що, суд першої інстанції не надав правової оцінки тій обставині, що єдиною причиною АТ «Кредобанк» для звернення стягнення на предмет застави стало порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, а саме, невиконання грошового зобов`язання щодо внесення щомісячних платежів, яке призвело до наявності в нього заборгованості, яку він тривалий час не погашав. Вказує, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору №25542/2019 від 08 серпня 2019 року станом на            05 серпня 2020 року заборгованість за кредитним договором разом із пенею становила      282 906 грн 04 коп. Тому 05 серпня 2020 року представником АТ «Кредобанк» направлено ОСОБА_1 досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, за адресою:                АДРЕСА_1 , в якій зазначено, що у зв`язку із несвоєчасним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, у АТ «Кредобанк» виникло право звернення стягнення на предмет застави. Однак позивач вказану вимогу не отримав та поштовий конверт повернувся на адресу банку з відміткою пошти «за закінченням встановленого терміну зберігання». Зазначає, що АТ «Кредобанк» направило досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 на адресу реєстрації його місця проживання цінним листом з описом та рекомендованим повідомленням про вручення відправлення. Тобто, зі свого боку АТ «Кредобанк» здійснив всі необхідні заходи для здійснення повідомлення боржника про наявність в нього заборгованості, додаткових умов чи заходів контролю отримання досудової вимоги боржником не передбачено ні кредитним договором, ні законодавством України. Вказує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25 квітня 2018 року зазначено, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним.
Зазначає, що оскільки у строк, вказаний у досудовій вимозі банку, позичальник не усунув порушення умов кредитного договору, то 02 жовтня 2020 року представник                        АТ «Кредобанк» звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із заявою про звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису. Вказує, що станом на 06 вересня 2020 року заборгованість за кредитним договором без пені становила у сумі 280 017 грн 05 коп., яку позичальник на час вчинення виконавчого напису у судовому порядку не оспорював.
Зазначає, що АТ «Кредобанк» надав нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису нотаріуса та підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, а саме, оригінал нотаріально посвідченого договору застави та інші документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника: копію кредитного договору, копію досудової вимоги та докази її направлення, та документи, що встановлюють прострочення виконання зобов`язання оригінал розрахунку заборгованості за кредитним договором, який включає в себе оригінали меморіальних ордерів, що підтверджують факт видачі кредиту та оригінал виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 . Тому банком було належним чином доведено безспірність заборгованості ОСОБА_1 на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, представник банку вважає, що приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не було порушено вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Царенко Є.П. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що в апеляційній скарзі АТ «Кредобанк» не спростовано висновок суду про наявність неузгодженості суми заборгованості між позивачем та банком, а нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності суми заборгованості, чим порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Звертає увагу, що АТ «Кредобанк» не дотрималося законності етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, зокрема, боржник у вставленому договором порядку не був належним чином повідомлений про наявність в нього заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що заборгованість позивача, яка мала місце в 2020 році була погашена ще до звернення до суду з позовом. Після цього позивач добросовісно сплачує строкові кредитні платежі. Зазначені обставини досліджувалися судом, позивач під час розгляду судом справи заявляв клопотання про залучення доказів сплати строкових платежів за кредитним договором. Таким чином, позивач продовжує добросовісно виконувати зобов`язання за кредитним договором, сплачувати строкові платежі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  - без змін. 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник АТ «Кредобанк» та треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький П.С., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом завчасно належним чином, що підтверджується доставленням 24 вересня 2021 року судової повістки на електронні адреси представника                 АТ «Кредобанк» та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С., які вказані ними та містяться в матеріалах справи, а також зворотнім повідомленням про вручення судової повістки приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. (а.с.210, 217, т.2). 
01 листопада 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду, а                       04 листопада 2021 року через засоби поштового зв`язку - до апеляційного суду надійшло клопотання представника АТ «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про відкладення розгляду справи на інший день з тих підстав, що він захворів на COVID-19, а тому не може прийняти участь у судовому засіданні. 
Однак, будь-яких доказів на підтвердження своєї хвороби представник АТ «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. апеляційному суду не надав, а відтак колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати поважними причини його неявки. 
Крім того, адвокат Павленко С.В. не надав доказів того, що АТ «Кредобанк» не може забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.  
Отже, зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи, що представник відповідача не надав доказів поважності причин його неявки та доказів неможливості АТ «Кредобанк»  забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, колегія суддів визнала неявку представника АТ «Кредобанк» та третіх осіб такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.   
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що             08 серпня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір                      №25542/2019, за умовами якого АТ «Кредобанк» надало позичальнику кредит у сумі                          295 920 грн 00 коп. для придбання автомобіля марки «Fiat Tipo», 2019 року випуску, зі сплатою 12,49 % річних на строк до 07 серпня 2026 року (а.с.15-20, т.1).
Того ж дня, на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 29 вересня 2008 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1  був укладений договір застави, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу банку автомобіль марки «Fiat Tipo», 2019 року випуску, державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності.
Згідно з пунктом 5.1 договору застави, право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває, зокрема, якщо у момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін сум кредиту та/або при несплаті або часткові несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій); незалежно від настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до пункту 5.3 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється у судовому порядку - за рішенням суду; у позасудовому порядку - на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Згідно з пунктом 4.8 кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 4.7 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення.
По справі встановлено, що АТ «Кредобанк» 06 серпня 2020 року направило на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , досудову вимогу №27-10794402/20 від 05 серпня 2020 року щодо виконання договірних зобов`язань, в якій зазначено, що у зв`язку із несвоєчасним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №25542/2019 від 08 серпня 2019 року, а саме, простроченням щомісячних платежів, станом на 05 серпня 2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 282 906 грн 04 коп., а тому у АТ «Кредобанк» виникло право звернення стягнення на предмет застави (а.с.162-166, т.1). 
Позивач ОСОБА_1 вказану вимогу банку не отримав, а адресований йому конверт із цією вимогою 28 серпня 2020 року повернувся на адресу АТ «Кредобанк» з відміткою працівника пошти «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.168-169, т.1).
08 серпня 2020 року АТ «Кредобанк здійснило реєстрацію звернення стягнення  в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з цього реєстру № 67341225 від 05 серпня 2020 року (а.с.185, т.1).
02 жовтня 2020 року на підставі заяви АТ «Кредобанк» від 02 жовтня 2020 року за          № 27-10794402/20 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис, реєстраційний № 2733 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме, транспортний засіб: марка і модель автотранспорту Fiat Tipo, 2019 року випуску, об`єм двигуна 1368, № шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 ,                              д.н.з.НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 07 серпня 2019 року ТСЦ 8047. Вище зазначене рухоме майно, на підставі договору застави передано в заставу АТ «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 08 квітня 2020 року по 06 вересня 2020 року включно, в тому числі: 277 696 грн 81 коп. - неповернута сума кредиту станом на                    06 вересня 2020 року; 2 320 грн 24 коп. -  прострочені відсотки станом на  06 вересня 2020 року; 2 000 грн 00 коп. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису,  що становить загальну суму 282 017 грн 05 коп. (а.с.29, 176-177, т.1).
Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5).
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня                   1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Як зазначалося вище, згідно з пунктом 4.8 кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 4.7 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення.
Пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.
Такий правовий висновок у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження                          №61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження                           №61-22164св19), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19 (провадження                           №61-6141св20).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 досудової вимоги за                      №27-10794402/20 від 05 серпня 2020 року щодо виконання договірних зобов`язань, оскільки поштовий конверт із такою вимогою повернувся на адресу банку з відміткою працівника пошти «за закінчення встановленого терміну зберігання», а нотаріус не перевірила наявність доказів належного направлення та отримання вказаної вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису.
При цьому, з огляду на вказані вище правові висновки Верховного Суду, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги АТ «Кредобанк» про те, що сам факт направлення досудової вимоги про виконання договірних зобов`язань на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є належним його повідомленням.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25 квітня 2018 року, в якій вказано, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки у справі №800/547/17 фактичні обставини, правова ситуація та характер спірних правовідносин відрізняються від даної справи. 
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису від 02 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. таким, що не підлягає виконанню, оскільки АТ «Кредобанк» належним чином не виконало свого обов`язку щодо направлення боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання відповідно до наведених вище вимог закону та умов кредитного договору та договору застави, укладених між сторонами, а нотаріусом не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання вказаної вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису та є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що у даній справі беззаперечно встановлено факт порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, а саме, невиконання грошового зобов`язання щодо внесення щомісячних платежів, яке призвело до наявності у нього заборгованості, то вказані обставини не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують та не впливають на правильність висновків суду про наявність наведених вище правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріусатаким, що не підлягає виконанню. У даному випадку обставини виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору не мають правового значення для вирішення справи в межах заявлених позовних  вимог. 
Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 листопада 2021 року.
 
Головуючий
 
Судді: