УХВАЛА

22 листопада 2021 року 
м. Київ
Справа №  902/309/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:          Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі
за позовом Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"
про розірвання договорів,

ВСТАНОВИВ:
02.11.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 (повний текст складено 28.09.2021), якою змінено рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 у справі №  902/309/21. 

Як вбачається з поштового штемпеля та ідентифікатора поштового відправлення №  2102103131132 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" подано 25.10.2021 через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, викладених у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №903/154/19. Касаційна скарга також містить посилання на інші постанови Верховного Суду. 

Проте хоч касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" і містить посилання на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, але її зміст не є належним чином обґрунтованим з огляду на відсутність чіткої вказівки, які з переліку постанов, що згадані у касаційній скарзі, не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Крім того, скаржником також не визначено норм права, щодо застосування яких не враховано висновки Верховного Суду.

Верховний Суд зазначає, що у випадку оскарження судового рішення з підстави, передбаченої  пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" викладено обставини справи № 902/309/21, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення. Водночас належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі скаржником наведено.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" подала у березні 2021 року, її предметом є 2 вимоги немайнового характеру про розірвання договору про спільний обробіток землі від 11.02.2020 №  1 та розірвання договору про спільний обробіток землі від 11.02.2020 №  2.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 в задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 у справі № 902/309/21, резолютивну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 у справі № 902/309/21 залишено без змін. Предметом касаційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" визначило постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2  270,00   грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити  судовий збір у сумі 9  080,00 грн, а саме 2  270,00  х 2 х 200  %, де 2  270,00  грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру у 2021 році, 2 - кількість вимог немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додало.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Як вбачається з мотивувальної частини касаційної скарги, скаржник зазначає, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 - залишенню в силі.

Водночас у прохальній частині касаційної скарги скаржник просить суд змінити мотивувальну частину постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 та залишити в силі та без змін рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021.

Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні узгоджуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями статтею 308 Господарського процесуального кодексу України, бути повними та однозначними. Однак у мотивувальній та прохальній частинах касаційної скарги скаржник просить застосувати різні за змістом повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Крім того, згідно з положеннями частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 зазначеного Кодексу.

Повний текст постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 складено 28.09.2021, тому останнім днем її оскарження, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, є 18.10.2021.

Скаржник у касаційній скарзі звертається із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивує тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційної інстанції отримав 06.10.2021, що, як зазначає скаржник, свідчить про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. 

Однак з долученої до касаційної скарги копії конверта, у якому оскаржувана постанова надійшла на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд", та відомостей із сайту Укрпошти за ідентифікатором поштового відправлення №  3300105412163 вбачається, що датою отримання скаржником оскаржуваної постанови є 02.10.2021.

Таким чином, останнім днем 20-денного строку із дня отримання повного судового рішення є 22.10.2021. Однак касаційну скаргу подано 25.10.2021, тобто із пропуском 20-денного строку із дня отримання повного судового рішення.  

З огляду на викладене, доводи, викладені у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" про поновлення строку на касаційне оскарження, не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки дійсною датою отримання оскаржуваного рішення є 02.10.2021. 

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку на касаційне оскарження на 3 дні, оскільки заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів існування обставин, які б перешкоджали поданню касаційної скарги у строк, визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №  902/309/21 підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

Для усунення недоліків касаційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" необхідно:
- зазначити та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);
- подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (9  080,00) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір";
- уточнити вимоги касаційної скарги;
- навести інші підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, підтверджені відповідними доказами.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" буде відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №  902/309/21 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно зі статтею 291 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення. 

Однак скаржник до касаційної скарги не додав доказів надсилання копії касаційної скарги і доданих до неї документів Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, передбачені частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України. 

Таким чином, Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" необхідно належним чином виконати вимоги статті 291 Господарського процесуального кодексу України і надати суду докази надсилання позивачу копії касаційної скарги листом з описом вкладення. 

Керуючись статтями 234, 288, 290, 291, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:
1. Касаційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі № 902/309/21 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Головуючий                                                                                           Н. О. Багай

Судді                                                                                                        Т. Б. Дроботова

                                                                                                                 Ю. Я. Чумак