КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 361/3446/21                                                     Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження №22-ц/824/10948/2021                                             Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України

03 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та представника акціонерного товариства «Мегабанк» - Шкляєва Кирила Васильовича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської областівід 26 квітня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
 
УСТАНОВИВ:
 
у квітні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштівв сумі 115 000,00 доларів США.
Разом з позовом до суду надійшла заява представника позивача адвоката Мазур І.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно і грошові кошти відповідача та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження цього майна.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 рокузаяву представника позивача адвоката Мазур Ірини Олександрівни про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
- земельну ділянку з кадастровим номером: 6120488500:01:010:0033, площею 1,4 га, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Бережанський район, Тростянецька сільська рада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження;
- земельну ділянку з кадастровим номером 3223110100:01:002:0206, площею 0,0117 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження;
- житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 805978732116, загальною площею 121,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо його відчуження;
- земельну ділянку з кадастровим номером: 3221284001:01:058:0019, площею 0,1807 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження;
- домоволодіння, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 566000632212, загальна площа (кв.м.): 548,8, з наступним описом: житловий будинок (літера А); господарська будівля (літера Б); альтанка (літера В); огорожа (№1, №5, №7); ворота з хвірткою (№2); септик (№3, №4); свердловина (№6), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , яке на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо його відчуження;
- однокімнатну квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36182232106, загальна площа (кв.м.): 50,2, житлова площа (кв.м.): 9,6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яка на підставі права приватної власності належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження;
- домоволодіння, реєстраційний номер майна: 1823502, загальна площа (кв.м.): 34,5, житлова площа (кв.м.): 27,6, матеріали стін: глина, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , яке на підставі права спільної приватної часткової власності на 1/3 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження;
- грошові кошти на будь-яких банківських рахунках ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми позовних вимог у розмірі 115000 (сто п`ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно 3220000 (три мільйони двісті двадцять тисяч) гривень.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, з апеляційною скаргою звернувся відповідач ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначив, що задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів; не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам; не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог; не навів обґрунтування необхідності вжиття таких заходів.
Зокрема, апелянт вказує, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом формально наведено лише нормативне обґрунтування забезпечення позову. В свою чергу мотивувальна частина ухвали зводиться до безпідставного припущення суду, що накладення арешту є співрмірним із заявленими позивачем вимогами.
З апеляційною скаргою на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року також звернувся Шкляєв К.В. - як представник акціонерного товариства «Мегабанк», яке не було залучено до участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про законні права, обов`язки та інтереси товариства.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначив, що частина нерухомого майна, на яке за оскаржуваною ухвалою суду накладено арешт, є предметом іпотеки за Іпотечним договором №10-26/2018-МК-UAH-З-З від 15.11.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» в забезпечення виконання умов Кредитних договорів, укладених між ПАТ «Мегабанк» та ТОВ «Тендертрейбуд». Так, відповідачем в іпотеку АТ «Мегабанк» було передано:
- однокімнатну квартиру АДРЕСА_6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36182232106, загальна площа (кв.м.): 50,2, житлова площа (кв.м.): 9,6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;
- житловий будинокАДРЕСА_3 , загальною площею 121,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 805978732116;
- земельну ділянку з кадастровим номером 3223110100:01:002:0206, площею 0,0117 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1240669532116;
- домоволодіння АДРЕСА_5 , загальна площа (кв.м.): 548,8, з наступним описом: житловий будинок (літера А); господарська будівля (літера Б); альтанка (літера В); огорожа (№1, №5, №7); ворота з хвірткою (№2); септик (№3, №4); свердловина (№6), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 566000632212;
- земельну ділянку № НОМЕР_2 з кадастровим номером: 3221284001:01:058:0019, площею 0,1807 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 566038632212.
Апелянт вважає, що накладення арешту на іпотечне майно шляхом вжиття заходів забезпечення позову безпосередньо порушує право іпотеко держателя на задоволення вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що за рахунок майна, на яке накладено арешт ухвалою про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, не можуть бути задоволені вимоги позивача, а заходи забезпечення позову не гарантують виконання можливого рішення.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не з`ясував в повній мірі обставин, що мають значення по справі, не перевірив, чи не матиме наслідком таке забезпечення позову порушення прав та законних інтересів інших осіб, зокрема іпотекодержателя АТ «Мегабанк».
У відзиві на апеляційну скаргу, подану відповідачем ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 не погоджується із доводами скарги, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, вжиті судом заходи забезпечення позову не порушують право власності ОСОБА_1 , а лише тимчасово обмежують його право на розпорядження цим майном з метою забезпечення реального виконання рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача, що відповідає меті та правовій природі інституту забезпечення позову в цивільному процесі.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Глазков Є.С. підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи. Проти задоволення апеляційної скарги АТ «Мегабанк» не заперечував.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Гаврилюк Т.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача, підтримавши викладене у поданому раніше відзиві. Представник позивача також заявила клопотання про продовження їй строку для подання відзиву на апеляційну скаргу АТ «Мегабанк» та просила суд прийняти такий відзив, оскільки позивачем не було отримано вчасно копії ухвали суду про відкриття провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Мегабанк», який був прийнятий судом, представник позивача заперечує проти її задоволення з тих підстав, що вжиті заходи забезпечення позову спрямовані на обмеження суб`єктивних прав відповідача, як власника нерухомого майна,  та не змінюють суть іпотеки, як виду забезпечення. 
Представник АТ «Мегабанк» - Шкляєв К.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скарг, проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не заперечував.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що з що забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення грошових коштів у розмірі 115000,00 доларів США, що еквівалентно 3220000 (три мільйони двісті двадцять тисяч) гривень. При цьому, вжиття зазначених заходів не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи із наступного.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача  ОСОБА_5  зазначала, що оскільки ціна позову, який просить забезпечити позивач, складає 115 000 доларів США, вважають за необхідне накласти арешт на все належне відповідачу майно, у зв`язку із великою ціною позову. 
Представник позивача також зазначала,що з відомостей ресурсу «Судова влада», позивачу стало відомо, що Харківським апеляційним судом розглядається справа № 2/1240-2021, провадження № 22-вк/818/3/21 за заявою Аціонерного товариства «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 18 лютого 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства МЕГАБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тендертрейдбуд», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес логістик плюс» про солідарне стягнення заборгованості, штрафів та звернення стягнення на предмет застави.
Тож, при вирішенні питання про забезпечення позову просила суд врахувати, що з відповідача можуть стягнути всі кошти та реалізувати його майно до отримання позивачем рішення у цій справі, що унеможливить його виконання в подальшому.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.1-9 цієї частини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".
Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст.ст.11, 12, 81 ЦПК України(змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.
У даній справі предметом позову є стягнення грошових коштів за договором в розмірі 115 000 доларів США.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку і домоволодіння в Тернопільській області, земельну ділянку і домоволодіння в м. Обухів Київської області, земельну ділянку і домоволодіння в с. Княжичі Броварського району Київської області, однокімнатну квартиру в м. Бровари Київської області, а також грошові кошти на будь-яких банківських рахунках відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що такі заходи забезпечення є співмірними заявленим вимогам.
Однак, такі висновки суду не можна вважати обґрунтованими, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував вартості нерухомого майна, про арешт якого просив позивач, а також не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, формально пославшись на норми процесуального законодавства та доводи заявника.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування повного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №932/14900/19.
У даній справі позивачем не наведено в заяві достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.
Та обставина, що частина належного відповідачу нерухомого майна з 2018 року перебуває в іпотеці в АТ «Мегабанк», у зв`язку із чим останній має першочергове право звернення стягнення на вказане майно, не може бути оцінена судом як ухиляння відповідача від виконання зобов`язання.
Колегія суддів апеляційного суду вважає також обґрунтованими доводи апеляційної скарги АТ «Мегабанк» про те, що наклавши арешт на іпотечне майно, суд першої інстанції фактично вирішив питання про права, обов`язки та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі. 
З матеріалів справи також вбачається, що 23.06.2021 року АТ «Мегабанк» зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за Іпотечним договором від 15.11.2018 року, і наявне обтяження у вигляді накладеного судом арешту створює перешкоди АТ «Мегабанк» у реалізації своїх прав, як власника.
За таких обставин є обґрунтованими доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» про те, що суд першої інстанції не врахував вимог ЦПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову зі змістом заявлених позовних вимоги, не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права, не зазначив причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, а навів лише формальне обґрунтування підстав для забезпечення позову.
Таким чином ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та представника акціонерного товариства «Мегабанк» - Шкляєва Кирила Васильовича - задовольнити.
Скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської областівід 26 квітня 2021 рокупро забезпечення позову.
В задоволенні заяви представника позивача адвоката Мазур І.О. про забезпечення позову- відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 15 листопада 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                 Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                        Голуб С.А.
 
                                                                                     Ігнатченко Н.В.