Номер провадження: 33/813/1183/21
Номер справи місцевого суду: 521/10200/21 
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        01.10.2021 року                                                                  м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Тищенко М.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення, відповідно до санкції статті, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 грн. з позбавленням права транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що постанова районного суду винесена необґрунтовано та без дослідження доказів у повному обсязі відповідно до ст. 251, 252 КУпАП.
Апелянт вказує, що районний суд не вислухав доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та спростування щодо протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, останній надав до суду довідку про самостійне проходження огляду на стан сп`яніння. Також апелянт наголошує, що йому не було відтворено надані УПП в Одеській області записи із нагрудної камери інспектора поліції, який перебував на місці події, тобто апелянт не був ознайомлений з матеріалами справи, що передбачено приписами ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим були порушенні законні права та інтереси, і право на захист.
За таких обставин, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року та закрити провадження у даній справі. 
Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції, що призначене на 01 жовтня 2021 року о 12-00 год., не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв або клопотань про розгляд справи у його відсутність або про відкладання розгляду справи у вказане судове засідання не надавав.
У зв`язку з чим, керуючись приписами ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності апелянта.
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина правопорушника підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, з чим апеляційний суд повністю погоджується. 
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018384 від 23.06.2021 року, згідно з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 23 червня 2021 року о 13 год. 55 хв. в м. Одесі по вул. Бугаївська, 48, керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість та рухливість, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в спеціальному медичному закладі. Подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру 1596. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-відеозапис з нагрудної камери 1596 співробітника поліції, що приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018384 від 23.06.2021 року, з якого вбачається, що співробітники поліції висунули водію ОСОБА_1 вимогу пройти медичний огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з підозрою на перебування його в стані наркотичного сп`яніння. Зокрема, з відеофайлу № 01596@2021062317022310 вбачається, що на питання поліцейського, чи вживав він сьогодні речовини, ОСОБА_1 відповів негативно та сказав, що проїде на експертизу, проте йому необхідно поставити автомобіль на роботі, на що поліцейські наголосили, що авто залишиться на місці, після чого ОСОБА_1 запропонував вирішити питання на місці та вказав, що може надати поліцейським фінансову подяку, у зв`язку з чим поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що його пропозиція розцінюється як пропозиція службовій особі надати неправомірної вигоди, за що ст. 369 КК України передбачена кримінальна відповідальність. Також, з відеофайлу № 01596@2021062317122310 вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати на медичний огляд на стан сп`яніння та роз`яснив, що він може проїхати на такий огляд або відмовитись від огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим на місці буде складений відповідний протокол, на що ОСОБА_1 відмовився проїхати будь-куди та погодився на складання відповідного протоколу на місці зупинки. Крім того, з відеофайлу № 01596@2021062317372410 встановлено, що ОСОБА_1 заперечував, що перебуває у стані сп`яніння та пояснив свою відмову від огляду на стан сп`яніння через брак часу, на що поліцейський вказав про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та пояснив наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння. Надалі, з відеофайлів №№ 01596@2021062317572410, 01596@2021062318022410, 01596@2021062318072410, 01596@2021062318122410 вбачаються хід складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 про місце розгляду справи відносно нього в суді, надали можливість ознайомитись зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису протоколу про адміністративне правопорушення. 
Слід зазначити, що з наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських з місця події також вбачається, що збуджений стан, в якому перебував ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, вживання ним в розмові ненормативної лексики, слушно викликали у поліцейських суб`єктивну підозру, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а подальша поведінка останнього, зокрема пропонування ним поліцейським фінансової подяки, посилання на брак часу та виникнення проблем на роботі, є достатньою підставою для кваліфікації його дій як ухилення від виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів, та поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора, діють відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, яка передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно п. 2 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України (п. 1.3 Правил дорожнього руху України).
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення вказаної норми права, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі доказів, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення; даних відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції, дійшов обґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта, що ним самостійно пройдено медичний огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з чим надано до районного суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 23.06.2021 року КНП «ООМЦПЗ» ООР, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, є безпідставними та не приймаються апеляційним судом, оскільки за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та ОСОБА_1 ставляться в провину саме такі дії і вчинення ним цих дій доведено суді належними доказами. 
До тверджень апеляційної скарги про порушення прав особи, що передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема щодо ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження, апеляційний суд ставиться критично, оскільки за матеріалами даного адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 встановлено, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, поліцейськими ознайомлено з місцем розгляду справи відносно нього, що підтверджується відеозаписом, матеріали справи надійшли до районного суду 09.07.2021 року, перше судове засідання по справі в суді першої інстанції відбулось 26 липня 2021 року, в даному судовому засіданні приймав участь ОСОБА_1 , районним судом оголошено перерву в судовому засіданні до 05.08.2021 року до 10-00 год., про що під підпис сповіщено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (а. с. 8-10), тобто апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 мав можливість надати до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відповідно ознайомитись з ними під час перебування матеріалів адміністративного провадження в місцевому суді. Проте, апелянтом під час провадження по справі в районному суді не вчинено відповідних дій щодо ознайомлення з матеріалами справи, зокрема із відео з нагрудної камери поліцейського, у зв`язку з чим такі посилання апелянта розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. 
Отже, всі докази, покладені районним судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. При апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе