П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4953/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.   
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
29 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015, а саме за період затримки розрахунку з 01.03.2013 по 29.03.2021, в сумі 16962,95 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року позов задоволено частково.
Зокрема, судом визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015 та зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.12.2015.
У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням в частині задоволених вимог, його оскаржив відповідач, який, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову задоволені позову в повному обсязі.
Позивач скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав її необгрунтованості та безпідставності. 
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши апеляційну скаргу, зміст оскаржуваного рішення, наявні у матеріалах справи докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та, зважаючи на характер спірних правовідносин, не встановив необхідності проводити розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін.
Розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції не надає оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, оскільки останні не є предметом оскарження в межах даного апеляційного провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , в період з 02.10.1995 по 31.03.2016 перебував у трудових відносинах з Кам`янець-Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області. 
Відповідно до наказу Кам`янець-Подільської ОДПІ від 28.03.2016 №50-О позивача з 31.03.2016 звільнено з посади головного державного інспектора відділу ІТ Кам`янець-Подільської ОДПІ у зв`язку зі скороченням штатної чисельності, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
На день звільнення, відповідачем не було проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.
В подальшому, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №560/6092/20, яке набрало законної сили 11 березня 2021 року, стягнуто з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 в сумі 15911,93 грн.
29.03.2021 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року по справі №560/6092/20 ГУ ДПС у Хмельницькій області виплачено позивачу індексацію заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року в сумі 15911,93 грн. 
Позивач, вважаючи, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції виходив з того, що суму індексації заробітної плати, нарахованої на виконання судового рішення позивачу вчасно виплачено не було, а отже останній має право на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації заробітної плати.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та відзначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
За змістом статей 2 та 4 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Приписами частини другої статті 5 Закону № 1282-ХІІ, передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Системний аналіз вищезазначеної норми дозволяє дійти висновку, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За змістом статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.
Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 15.10.2020 у справі № 240/11439/19 та від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.
Колегія суддів Верховного Суду, розглядаючи справу № 240/11882/19, вказала, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Тож, з наведеного слідує, що індексація є складовою заробітної плати, та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян, провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства, і не є важливим чи то виплата індексації проводиться самостійно роботодавцем із затримкою чи на виконання рішення суду за наслідком розгляду спору.
Враховуючи встановлену наявність факту невиплати позивачу сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати.
В цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.