ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 жовтня 2021 року           справа №360/2966/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Гайдара А.В.,  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р.  у справі  № 360/2966/21 (головуючий І інстанції суддя І.В. Тихонов)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з пенсії,    
                                           ВСТАНОВИВ:
Позивач 09.06.2021 року звернувся до суду з  позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнень, просив: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати  йому суми заборгованості з пенсійних виплат за період з 07.05.2020 по 31.03.2021 у розмірі 163532,30 грн.;
- стягнути з відповідача на його користь   суму заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 163532,30 грн. (а.с. 1-4, 24-26).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року  адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку щодо невиплати ОСОБА_1 суми заборгованості з пенсійних виплат за період з 07.05.2020 по 31.03.2021 у розмірі 163532,30 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 163532,30 грн. за період з 07.05.2020 по 31.03.2021.
Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати пенсії за один місяць.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 51-54).
Не погодившись з  рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій  просив   скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що  зазначений спір виник з приводу неповного виконання УПФУ  в м. Сєвєродонецьку рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/3173/20  від 30.09.2020.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у  письмовому провадженні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що   рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року за справою № 360/3173/20 задоволено частково позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 3677/2020 від 12.08.2020 «Про відмову у призначенні пенсії» ОСОБА_1 .
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, код ЄДРПОУ 21792459) зарахувати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу, який дає право на пенсію за пільговими умовами, періоди роботи з 20.01.1992 по 01.05.1992, з 01.05.1992 по 20.08.1992, з 20.08.1992 по 23.09.1992, з 23.09.1992 по 11.02.1996 на шахті «Пролетарська» Виробничого об`єднання «Стахановугілля», з 18.03.1996 по 22.07.1996 на шахті «Біжановська» виробничого об`єднання по видобудку вугілля «Стахановугілля» та з 10.08.1998 по 19.07.2001 Дочірньому підприємстві шахта «Голубівська» ДВАТ «Луганськвугілля», а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2020 про призначенні пенсії згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Рішенням від 09.03.2021 № 121630006272 позивачу призначено пенсію з 07.05.2020 в сумі 15132,84 грн. (а.с. 48).
Разом з тим, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 360/3173/20 було виконано частково, заборгованість за період з 07.05.2020 по 31.01.2021 у сумі 163532, 30 грн. внесено до реєстру рішень  суду згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 та буде виплачено при відповідному фінансуванні.
Позивач вважає, що бездіяльність управління щодо не виплати заборгованості з пенсії за період з  07.05.2020 по 31.01.2021 у сумі 163532, 30 грн.  року є протиправною, тому звернувся  до суду із цим позовом.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 360/3173/20 було виконано частково, заборгованість за період з 07.05.2020 по 31.01.2021 у сумі 163532, 30 грн. внесено до реєстру рішень  суду згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 та буде виплачено при відповідному фінансуванні. 
Таким чином на даний час рішення суду не виконане в повному обсязі, що і зумовило звернення до суду з цим позовом.
Тобто, підставою для звернення позивача до суду є незгода позивача з діями відповідача вчиненими на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 360/3173/20.
За приписами ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.
Крім того правилами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
За змістом частини 1 статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України “Про виконавче провадження”.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.
Приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Вимоги статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України диктують, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
За унормуванням статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не дозволяє ефективно захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
При розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.
Порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Колегія суддів також враховує, що ухвалення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.03.2021 року у справі № 580/3376/20.
За вказаних обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Таким чином для захисту порушених прав при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 360/3173/20 позивач має право звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Тобто, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, оскільки наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Таким чином, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.
Відповідно до частини 1статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Вищевикладене обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про закриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р.   -  задовольнити частково.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р.  у справі  № 360/2966/21   - скасувати.
Закрити провадження у справі № 360/2966/21   за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області        про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з пенсії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                            Г.М. Міронова                   
                                                                                                                                            
Судді                                                                                                         А.В. Гайдар                              

                                                                                                           І.В. Геращенко