УХВАЛА

06 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 802/3879/14-а
адміністративне провадження № К/9901/37823/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської    О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії України про стягнення коштів та компенсації,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Центральної виборчої комісії України, у якому просив стягнути: середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за періоди з 01 жовтня 2013 року по 01 листопада 2014 року в розмірі 12870,00 грн та з 12 лютого 2010 року по 27 жовтня 2011 року в розмірі 19495,00 грн, компенсацію за дні невикористаних відпусток за період із 27 листопада 2009 року по 27 жовтня 2011 року в розмірі 1980,00 грн; компенсацію втрати коштів внаслідок інфляції на суму 2380,00 грн; моральну шкоду за тривале порушення трудових прав у розмірі             500,00 грн; 1000,00 грн витрат на юридичну допомогу.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від             22 вересня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалами Верховного Суду від 09 листопада 2020 року, 07 грудня 2020 року,                           15 лютого 2021 року, 12 липня 2021 року, 12 серпня 2021 року, 24 вересня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а повернуто особі, яка їх подала.
18 жовтня 2021 року до Верховного Суду всьоме надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від                 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від               22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від                        22 вересня 2020 року встановлено, що її прийнято у відкритому судовому засіданні, повний текст якої складено 01 жовтня 2020 року.
За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 02 листопада 2020 року (31 жовтня - 01 листопада 2020 року - вихідні дні).
Касаційну скаргу подано 18 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі скаржник порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи його незадовільним станом здоров`я, що перешкоджало належно і вчасно підготувати касаційну скаргу. На підтвердження указаної обставини додав копії: виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від             27 липня 2021 року із зазначенням діагнозу, виданої Комунальним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці"; довідки від 19 серпня 2021 року про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 02 серпня 2021 року по 19 серпня 2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Вінницький обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Вінницької обласної ради". Водночас доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я, який перешкоджав би звернутися до Суду із касаційною скаргою у межах строку, визначеного статтею 329 КАС України, не додано. 
На виконання вимог Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків на поновлення строку, у якій він просить вважати, що існували для нього непереборні обставини (форс-мажор), що раніше в суспільстві не існували, які стали йому на перешкоді вчасно подати касаційну скаргу; поновити строк на касаційне оскарження у Верховному Суді рішень судів першої та апеляційної інстанцій. На обґрунтування вказаних вимог ОСОБА_1 зазначає, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції ним було отримано 14 жовтня 2020 року. Проте внаслідок незадовільного самопочуття він перебував за межами міста до середини лютого 2021 року та намагався звернутись до суду з касаційною скаргою. Водночас всі подані ним касаційні скарги були йому повернуті. Також скаржник зазначає, що у період з 16 лютого 2021 року по липень 2021 року він хворів на коронавірусну інфекцію Covid-19, у період з 02 серпня по19 серпня 2021 року перебував в госпіталі ветеранів війни, у період з 21 серпня 2021 року по 30 серпня 2021 року перебував на лікуванні у Генічеському районі Херсонської області, у період з 09 вересня по 02 жовтня 2021 року перебував на лікуванні в госпіталі у Київській області. 
Розглянувши вказану заяву скаржника, Суд зазначає, що останнім днем строку на касаційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а є 02 листопада 2020 року, у той час як позивач звернувся з цією касаційною скаргою лише 18 жовтня 2021 року, тобто майже через рік після спливу строку на вчинення відповідних процесуальних дій.
З доданих скаржником до заяви доказів, Судом установлено, що 15 жовтня 2020 року, 26 листопада 2020 року та протягом січня-лютого він проходив обстеження та лікувався у сімейного лікаря та кардіолога, з 20 лютого 2021 року по 11 березня 2021 року та з 02 по 19 серпня 2021 року перебував на лікуванні у стаціонарі. У період з 01 квітня 2021 року по 16 червня 2021 року мав загострення хронічних хвороб.
Згідно з вимогами частини 3 статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Суд зазначає, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.
Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.
При цьому, відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На підставі доданих скаржником на виконання вимог ухвали Суду від 26 жовтня 2021 року доказів Суд дійшов висновку, що у періоди протягом січня-лютого 2021 року, з 20 лютого по 11 березня 2021 року, з 02 серпня по 19 серпня 2021 року та з 09 вересня по 03 жовтня 2021 року скаржником був пропущений строк звернення до суду з поважних причин.
Проте скаржником не надано Суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення у період з 02 листопада 2020 року по 17 жовтня 2021 року, за виключенням періодів протягом січня-лютого 2021 року, 20 лютого - 11 березня 2021 року, з 02 серпня - 19 серпня 2021 року та з 09 вересня по 03 жовтня 2021 року.
Як вже зазначалось, останнім днем строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі є 02 листопада 2020 року (31 жовтня - 01 листопада 2020 року - вихідні дні), однак касаційну скаргу подано 18 жовтня 2021 року.
Суд також не приймає до уваги посилання скаржника про те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції було отримано ним під розписку у суді 14 жовтня 2020 року, оскільки у Суду відсутні матеріали справи № 802/3879/14-а, а тому Суд позбавлений можливості перевірити зазначені обставини.
Інші зазначені скаржником доводи щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, оскільки, як вже зазначалось, невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги і, як наслідок, повернення касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а отже, не свідчить про наявність поважних причин для поновлення цього строку.
Суд звертає увагу, що існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року               № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, необхідно тлумачити у світлі преамбули Конвенції, у якій зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті досягнути нове слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 46).
Водночас скаржником не наведено доводів та не надано належних доказів щодо дотримання ним розумності строків оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Отже, з огляду на встановлені обставини та норми процесуального законодавства у їхній сукупності та взаємозв`язку, Суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку на касаційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а також не надано належних доказів на їхнє підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в справі №802/3879/14-а.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко