Ухвала
Іменем України 
 
18 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 752/16350/20
провадження № 61-17771ск21
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Воробйової І. А. (суддя-доповідач),                Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від                   21 квітня 2021 року та постанову  Київського апеляційного суду від                            29 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Святошинської РДА в м.Києві про заборону вчинення реєстраційних дій,  
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                            АТ «Альфа-Банк», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Святошинської РДА в м. Києві, про заборону вчинення реєстраційних дій.
Крім того, у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що листом АТ «Альфа-Банк»  вимагає від заявника повернення заборгованості за кредитним договором, а у разі невиконання вказаної вимоги, має намір звернути стягнення на предмет іпотеки.
Разом з тим, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від                      22 жовтня 2015 року у справі № 759/19612/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_1  про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.
Заявник зазначає, що відповідач продовжує ігнорувати наявність рішення суду, яким відмовлено у зверненні стягненні на предмет іпотеки та вимагає його виселення, що порушує право власності останнього на житло.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року  змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу суду, залишено без змін.
У жовтні 2021 року  ОСОБА_1 , на  адресу Верховного Суду надіслав касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення                        в частині відмови про забезпечення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч рішенню суду яке набрало законної сили, та яким у задоволенні позову про звернення на предмет іпотеки відмовлено, відповідач виявляє намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до нотаріуса та проведення перереєстрації трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою:                           АДРЕСА_1 , а також вимагає від заявника виселитись з квартири.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судового рішення,колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження                 у справі слід відмовити з таких підстав.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін 
(частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що  предметом позову є заборона АТ «Альфа-Банк» звертатися до нотаріуса для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 жовтня 2008 року укладеного між позивачем та ПАТ «АСТРА БАНК» та заборона вчинення реєстраційних дій на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд апеляційної інстанції дослідивши предмет даного позову та зміст заяви про забезпечення позову, дійшов правильного висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру до набрання законної сили рішення у справі, не відповідає заявленим позовним вимогам.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин та зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями                   400, 409 ЦПК України.
Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року та постанову  Київського апеляційного суду від                            29 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Святошинської РДА в м.Києві про заборону вчинення реєстраційних дій, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           І. А. Воробйова
                                                                                                               
                                                                                                                        Р. А. Лідовець 
                                                                                                                
                                                                                                                        Ю. В. Черняк