Постанова
     Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 761/19112/19 (2-12728/09)	 	
Номер провадження 22-ц/824/12318/2021	
Головуючий у суді першої інстанції І.О. Макаренко, М.А. Рибак 	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
08 грудня 2021 року                                                                                             місто Київ
      Номер справи 761/19112/19 (2-12728/09)
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
 
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. 
 
секретар судового засідання: Сіра Ю.М.
 
учасники справи:
 
заявник                                    Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ»
заінтересована особа             ОСОБА_1 
заінтересована особа             Голосіївський районний відділ державної  
                                                  виконавчої служби міста Києва Головного 
                                                  територіального управління юстиції у м. Києві
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 
 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, постановленуу складі судді Макаренко І.О., в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва,
 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року про видачу дубліката виконавчого документа, постановленуу складі судді Рибака М.А., в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2020 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, мотивованою тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2009 задоволено позов ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором загальним розміром  57 892,97 грн. На виконання вказаного рішення суду 16.08.2010 видано виконавчий лист №2-12728/09, який стягувачем було пред`явлено до виконання до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, по якому тривали виконавчі дії до 15.12.2015. Вказане виконавче провадження було завершене 25.12.2015 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ було повернуто стягувачу.
01.07.2019 Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «АНСУ». 
Станом на 17.10.2019 вказаний виконавчий документ до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не повертався та на виконанні у Відділі не перебуває, на адресу Банку не надходив. У зв`язку із чим ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» було позбавлено можливості вчасно та повторно пред`явити виконавчий лист до виконання. Згідно з інформацією, наданою Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, виконавчий лист щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду на виконанні в органах державної виконавчої служби не перебуває. Матеріалами кредитної справи підтверджується, що виконавчий лист стягувачу не повертався, а строк для його пред`явлення до виконання пропущено. 
Також як на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на введення процедури ліквідації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що спричинило істотне скорочення штату працівників і закриття окремих відділень банку, що стало причиною несвоєчасності контролювання ходу виконавчих та судових проваджень, що також є істотною підставою для визнання поважними причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та поновлення пропущеного строку.
На підставі викладеного, заявник просив суд поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року заяву ТОВ «АНСУ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено. Поновлено ТОВ «АНСУ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у справі за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись із ухвалою суду від 26.02.2020 ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвалу суду від 26.02.2020 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції поновлюючи заявнику строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не мотивував в ухвалі на підставі чого дійшов такого висновку. Суд не звернув уваги на те, що ТОВ «АНСУ» взагалі не надало жодних належних доказів, які б могли стати підставою для підтвердження поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після 25.12.2015. Також судом не було враховано, що стягувач тривалий час не цікавився даним  виконавчим провадженням, а посилання Товариства на неотримання стягувачем постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не свідчить про її невручення Банку. Зазначив, що оскаржувана ухвала суду порушує принцип правової визначеності та верховенства права, що є неприпустимим. 
У листопаді 2020 року ТОВ «АНСУ» подало заяву про видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ).
В обґрунтування вимог заяви Товариство зазначило, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2009 по справі №2-12728/09 було видано 16.08.2010 виконавчий лист №2-12728/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 200,96 грн, 572,00 грн державного мита та 120,00 грн інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.
21.11.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «АНСУ». 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2019 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» правонаступником ТОВ «АНСУ» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого 16.08.2010 Шевченківським районним судом м. Києва по цивільній справі №2-12728/09 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заявник вказав, що виконавчий лист було втрачено, на підтвердження чого ТОВ «АНСУ» надало суду лист про втрату виконавчого листа від 07.10.2019 за вих. №60556, однак вказало, що судове рішення у справі №2-12728/09 не виконане, а тому просив суд видати дублікат вказаного виконавчого листа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року заяву ТОВ «АНСУ» про видачу дубліката виконавчого документа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-12728/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись із ухвалою суду від 03.12.2020 ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвалу суду від 03.12.2020 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа помилково вважав, що стягувачем не пропущено строк пред`явлення його до виконання. Суд не врахував, що боржником було виконано рішення суду про стягнення з нього заборгованості, що підтверджується актом опису та арешту майна боржника автомобіля ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_1 , який було оцінено та реалізовано на прилюдних торгах за 31 867, 00 грн.  Окрім того, з боржника було стягнуто інші грошові кошти у вказаному виконавчому провадженні. Також судом не було взято до уваги ту обставину, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повторно зверталося до державного виконавця із вказаним виконавчим листом, виконавче провадження по якому за №48820639 було відкрито постановою державного виконавця від 23.09.2015 та завершено постановою державного виконавця 25.12.2015 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Після 25.12.2015 боржника державний виконавець для проведення будь - яких виконавчих дій в рамках примусового виконання виконавчого листа №2-12728/09 від 16.08.2012 не викликав, про відкриті виконавчі провадження не повідомляв, арешт майна не накладався. Судом також не було враховано, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа становить один рік. 
Своїм право на подачу відзиву на апеляційні скарги боржника учасники справи (їх представники) не скористалися.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали подані апеляційні скарги, просили задовольнити їх з викладених підстав.
Заявник ТОВ «АНСУ» у судове засідання суду апеляційної інстанції явку свого представника не забезпечило, подало до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. У заяві зазначило, що апеляційні скарги ОСОБА_1 просить залишити без задоволення, а ухвали суду від 26.02.2020 та від 03.12.2020 залишити без змін.
Заінтересована особа Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) у судове засідання суду апеляційної інстанції явку свого представника не забезпечив, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. Будь - яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції від Відділу не надходило.
Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності представників ТОВ «АНСУ» та Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) з урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвал суду від 26.02.2020 та від 03.12.2020 в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Так, постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ «АНСУ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що доводи на які посилався заявник, як на підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, є поважними та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Видаючи дублікат виконавчого листа суд дійшов висновку, що виконавчий лист №2-12728/09, виданий Шевченківським районним судом м.Києва 16.08.2010, втрачено, що підтверджується листом про втрату виконавчого листа від 07.10.2019 за вих. №60556. 
Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Так, частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що також передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. 
Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.
Аналогічні положення містяться і в ч.6 ст.12 Закону України Про виконавче провадження в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII.
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Пунктом 17.4 розділу VІІІ «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11).
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц. 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду. 
Згідно з частиною п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого листа у 2015 році), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Як стягувач, так і боржник у виконавчому провадженні, вправі сподіватись на виконання регламентованих Законом України «Про виконавче провадження» дій в межах визначеного строку.
Частиною першою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Відповідно до частини другої вказаної статті після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Із матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 200,96 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 572,00 грн державного мита та 120,00 грн інформаційно - технічного забезпечення судового процесу.
Судове рішення від 11 грудня 2009 року набрало законної сили 21 грудня 2009 року.
16 серпня 2010 року на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2009 судом було видано виконавчий лист №2-12728/09, строком пред`явлення до виконання один рік. 
Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 12.11.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №22749400.
Так, встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа мав закінчитися 17 жовтня 2011 року, але був перерваний в порядку п.1 ч.1 ст.23 Закону № 606-ХІV пред`явленням виконавчого документу до виконання до Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.
Із відповіді Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №22749400/3 від 24.11.2021 вбачається, що 27.04.2012 державним виконавцем було винесено постанову у виконавчому провадженні №22749400 про повернення виконавчого документа стягувачу.
Вказаний виконавчий лист ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» було повторно пред`явлено до виконання.
23 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48820639.
25 грудня 2015 року державним виконавцем у рамках виконавчого провадження №48820639 винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-12728/09 на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Повторно виконавчий документ до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не надходив, що підтверджується листом від 12.07.2021 за підписом заступника начальника відділу Р.Федорченко.
При цьому слід зазначити, що знищення виконавчого провадження №48820639, яке завершено в грудні 2015 року, за закінченням терміну зберігання узгоджується з наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
Із матеріалів справи вбачається, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа не була оскаржена у передбаченому Законом порядку, отже строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув 26 грудня 2018 року і повторно не пред`являвся на примусове виконання до органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця на протязі понад 4 роки.
Під час перегляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснював суду, що ним, як  боржником виконувалось рішення суду, його транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_1   був оцінений на 31 867, 00 грн та реалізований з прилюдних торгах, крім цього він вносив додаткові кошти на виконання рішення суду. Боржник зазначив, що він виконав рішення суду і докази цьому містились у виконавчому провадженні. Протягом тривалого часу до нього будь-хто претензій не пред`являв. 
Судом встановлено, що 21.11.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «АНСУ». 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2019 замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого 16.08.2010 Шевченківським районним судом м. Києва по цивільній справі №2-12728/09 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» його правонаступником ТОВ «АНСУ».
Так, відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Аналогічні положення закріплено у статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Отже, даною нормою закладено обов`язок первісного кредитора своєчасно пред`явити виконавчий документ до виконання і, сумлінно дбаючи про право і обов`язки стягувача, контролювати стан і хід виконавчого провадження.
Натомість, при перегляді справи апеляційним судом не здобуто доказів виявлення активного інтересу первісного стягувача з грудня 2015 року до вказаного виконавчого провадження, що передували заміні стягувача, контролю з його боку за станом виконання тощо. А також заявником не надано доказів поважності причин бездіяльності первісного стягувача.
Так, у частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «АНСУ», замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», прийняло на себе свідомий ризик настання наслідків дій, вчинених чи не вчинених первісним стягувачем у виконавчому провадженні до його заміни правонаступником, в тому числі й негативних наслідків пропущення строків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Отже, виконавчий лист не було пред`явлено до виконання в результаті власного недбальства ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а тому відсутні підстави для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для поновлення ТОВ «АНСУ» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважаючи пропущеним строк з поважних причин.
Неналежне виконання своїх трудових обов`язків співробітниками ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у зв`язку із його ліквідацією не підтверджує поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки відсутність моніторингу діяльності працівників банку та контролю за виконанням ними судово-претензійної роботи в період ліквідації свідчить про бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» як сторони виконавчого провадження.
При цьому стягувачем ТОВ «АНСУ» не надано жодних доказів, які б свідчили про виявлення активного інтересу первісного стягувача впродовж більш ніж чотирьох останніх років до виконавчого провадження №48820639, що передували заміні стягувача, контролю з його боку за станом вказаного виконання тощо. Наявності протягом вказаного часу поважних причин такої бездіяльності стягувача за змістом заяви поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не зазначено.
Тому, з огляду на принцип своєчасності відправлення правосуддя, невід'ємною частиною якого, є процедура виконання судового рішення, порушене за спливом майже 11 років з дня видачі виконавчого документа первісному стягувачу у серпні 2010 року, за відсутності будь-яких поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, колегія суддів дійшла висновків про відсутність підстав для видачі заявникові дубліката виконавчого документу за необґрунтованістю заявлених вимог ТОВ «АНСУ» щодо поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та враховує відсутність наявності поважних причин пропуску даного строку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Виходячи з вищенаведеного, ухвали суду першої інстанції від 26.02.2020 та від 03.12.2020 не можуть вважатися такими, що постановлені з правильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим наявні підстави для їх скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову ТОВ «АНСУ» у задоволенні заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року скасувати.
Товариству з обмеженою відповідальністю «АНСУ» відмовити у задоволенні заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа.
 
Постанова в частині скасування ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 26 лютого 2020 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Постанова в частині скасування ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена 16.12.2021.
 
Судді
                                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус
 
                                                                                                    О.І. Шкоріна