КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 756/8208/21	 	
№ апеляційного провадження: 33/824/4216/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
01 жовтня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ Семенюк Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:     АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 130 КпАП України, -
 
В С ТА Н ОВ И В:
 
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021 рокудії  ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Стягнутоз  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що 23.04.2021 року о 00 год. 34 хв. в м. Києві, по вул. Автозаводська, буд. 24/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. 
Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АА -00280. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погодившись з постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак працівниками поліції невірно кваліфіковані дії гр. ОСОБА_1 , тому вважає, що потрібно закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що перекваліфікувавши провадження у справі з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції не врахував норми КУпАП, які не передбачають перекваліфікації дій за вчинене правопорушення, оскільки ст. 130 КупАП не зазначена така кваліфікуюча ознака як «повторність», а тому і відповідно не можна визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вислухавши пояснення скаржника, який підтримав наведені у ній обставини, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповіно до пункту 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно із ст. 12 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Оскільки, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на предмет наркотичного сп`яніння, тому відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено ст. 266 КупАП.
Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , суд першої інстанції вище наведених вимог закону та нормативних актів - дотримався.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вони є правильні і підтверджуються дослідженими судом доказами.
Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Отже, винуватість ОСОБА_1 за фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні та надано всебічну та об`єктивну оцінку суддею першої інстанції.  
Встановивши фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист права та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), кожен мас право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.
Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій. складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.
За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №136570 23 квітня 2021 року о 00 год. 34 хв. в м. Києві, по вул.Автозаводська, буд. 24/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя.Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1). Дії ОСОБА_1 ,за протоколом, формально кваліфіковані за ч.2 ст. 130 КУпАП.
При цьому суть правопорушення, вказана у протоколі, не містить викладу обставин, які би вказували на повторність вчинення дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та попереднього притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за цим Законом.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП України - є правильною, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими та надуманими, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають.
Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей у часі, який зазначено в протоколі ААБ №136570, з огляду на наступне. 
Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №136570: 23 квітня 2021 року о 00 год. 34 хв. в м. Києві, по вул.Автозаводська, буд. 24/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АА -00280. 
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №136570 від 23 квітня 2021 року, є відповідним вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Цей протокол підписано особою, яка його склала та особистий підписОСОБА_1 , за відсутності з боку останнього жодних заперечень чи пояснень при складанні цього протоколу. Крім того, при складанні протоколу  ОСОБА_1 роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України.
В ході розгляду протоколу ААБ №136570 від 23 квітня 2021 року, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, на підставі яких зробив належний висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПК України.
При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, дії  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковано правильно.
Апеляційні доводи останнього щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними. Оскаржена постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -  
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
         Суддя
Київського апеляційного суду                                                                               Т.А. Семенюк