ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 листопада 2021 року                                                            м. Чернівці
справа № 724/1272/21
провадження 822/1099/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів : Владичана А.І., Лисака І.Н.
секретар Скрипка С.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1  звернулася  в  суд з позовом до  ОСОБА_1  про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 12.05.2015р. Починаючи з 19.12.2020р. з відповідачем не проживає разом, не ведуть спільного господарства. Позивач фактично проживає в будинку своїх батьків.
У період шлюбу, в 2020р. вони придбали автомобіль марки FORD FOCUS C-MAX 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрували за ОСОБА_1 . Вказаний транспортний засіб придбали за кордоном в Словаччині та зареєстрували (перша реєстрація) 08.10.2020р. на території України. Наприкінці травня 2021р. позивачці стало достовірно відомо, що ОСОБА_1 відчужив без її відома та згоди вказаний автомобіль. Жодних коштів, як компенсацію за проданий автомобіль, відповідач позивачці не передав.
Відповідно до висновку експерта від 09.06.2021р. вартість транспортного засобу складає 141590,00 грн. Отже вартість частки позивачки становить 70 795,00 грн. (тобто Ѕ частка).
Просила суд стягнути з відповідача вартість Ѕ частки відчуженого транспортного засобу в сумі 70 795,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя  задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 70795грн. (сімдесят тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень).
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 908грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1  в апеляційній скарзі в зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги відзив поданий апелянтом, оскільки останній не визнав позов в частині вимоги про стягнення з нього грошової компенсації, пославшись на те, що при припиненні сімейних стосунків сторони мирно домовились про поділ майна, і за такою домовленістю відповідач надав позивачу частку вартості проданого автомобіля. Судом не були досліджені всі докази по справі, зокрема було відмовлено у допиті свідка з причин не забезпечення його явки в суд. Крім того апелянт посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності представника відповідача, незважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи. 

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що 12.05.2015р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.05.2015 року.
Зі змісту митної електронної декларації вбачається, що ОСОБА_1 є одержувачем автомобіля марки FORD FOCUS C-MAX 2007 року випуску, чорного кольору, вартістю 1950,00 євро.
Буковинська митниця надала дозвіл на реєстрацію вказаного транспортного засобу, про що свідчить посвідчення від 05.10.2020р.
Відповідно до квитанції від 30.09.2020р. ОСОБА_1 сплатив 76 500грн. в якості попередньої оплати за митне оформлення.
08.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до ТСЦ 7341 про реєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS C-MAX 2007 року випуску.
В подальшому 21.04.2021р. ОСОБА_1 відчужив вищезазначений транспортний засіб ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.04.2021р., договором комісії від 21.04.2021р., заявою про перереєстрацію транспортного засобу.
Згідно висновку експерта №47/21 від 09.06.2021р. середня ринкова вартість автомобіля FORD FOCUS C-MAX 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 141590,00 грн.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції  врахувавши факт згоди позивача ОСОБА_2 на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користувалася транспортним засобом, дійшов висновку про те, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Згідно зі ст. 70 СК України та ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно з ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Згідно з частиною третьою статті 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.
Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року (справа №6-486цс16).
У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.
Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року (справа №127/7029/15).
У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. ст. 76, 80, 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Доводи апелянта, що при припиненні сімейних стосунків сторони мирно домовились про поділ майна, і за такою домовленістю відповідач надав позивачу частку вартості проданого автомобіля не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. 
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач не надавала згоду на відчуження автомобіля, на момент продажу транспортного засобу сторони не вирішили питання про поділ майна, а тому позивач набуває право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
В  апеляційній скарзі  апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, розглянув справу у відсутності його представника, незважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи. 
Ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне. 
Відповідно до положень ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку якщо така адреса відсутня.
З матеріалів справи, зокрема відзиву на позов, вбачається, що представником відповідача зазначена його електронна адреса для листування. 
З матеріалів справи також вбачається, що розгляд справи, призначений судом на 08.09.2021р. був відкладений на 21.09.2021р. у зв`язку з неявкою сторін.
Відповідно до довідок суду про доставку 09.09.2021р. електронних листів, представники сторін були належно повідомлені про відкладення розгляду справи на 21.09.2021р., отримавши такі повідомлення на зазначені ними електронні адреси. 
20.09.2021р. з електронної адреси представника апелянта Соника В.В. на електронну адресу суду було направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, однак жодних доказів на підтвердження цього представником не було надано.
Враховуючи другу неявку представника та відповідача, відповідно до ч.4 ст.223ЦПК України, у задоволенні клопотання було відмовлено і справа була розглянута за участю позивача та її представника. При цьому слід зазначити, що права відповідача не були порушені враховуючи, що він скористався своїм правом на подачу відзиву на позов, що міститься в матеріалах справи та був взятий судом до уваги.
Інші доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови – 3 грудня 2021 року.         

Головуючий                                               І.Б. Перепелюк 

       Судді:                                                       А.І. Владичан

І.Н. Лисак