ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/13195/20                                              Головуючий І інстанції – Рибальченко Л.М.
Провадження № 33/818/1325/21                                        Суддя доповідач – Шабельніков С.К.
Категорія: ст.44-3 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
16 листопада 2021 року                                                         м.Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  за ст.44-3 КУпАП,-  
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 255 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Постановою встановлено, що 14.09.2020 року о 15.20 за адресою: м. Харків, бул. Фронтовиків, 1, ОСОБА_1 перебував у приміщенні ХЗШ №125 без засобу індивідуального захисту, а саме без маски та респіратора, що закривають ніс та рот, чим порушив п. 10.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що діяння, яке ставиться йому у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, охоплюються диспозицією ч.2 ст. 44-3 КУпАП (у редакції, чинній на час розгляду справи), яка пом`якшує відповідальність за вищезазначені дії у порівнянні з адміністративною відповідальністю, що була встановлена ст. 44-3 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) та яка має зворотну силу згідно ч.2 ст. 8 КУпАП.
Зазначає, що розгляд справ за ч.2 ст. 44-3 КУпАП до підвідомчості суду не віднесено.

15.11.2021 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому він просив провадити апеляційний розгляд за його відсутністю та підтримав свою апеляційну скаргу.
За таких обставин, з урахуванням вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП та доводів апеляційної скарги, а також відомостей, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути матеріали провадження у відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року, у зв`язку з тим, що він своєчасно подав апеляційну скаргу на оскаржуване судове рішення, але вона не була доставлена до суду першої інстанції.
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №275774 від 14.09.2020 вбачається, що 14.09.2020 року о 15.20 за адресою: м. Харків, бул. Фронтовиків, 1, ОСОБА_1 перебував у приміщенні ХЗШ №125 без засобу індивідуального захисту, а саме без маски та респіратора, що закривають ніс та рот, чим порушив п. 10.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020 року чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення була передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Однак, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020 року, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».
Відповідно до ст.94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.
Статтею 58 Конституція України передбачено неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Так, санкцією ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020 року, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.
Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст.8 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи належить до його компетенції розгляд даної справи.
Згідно з ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення в тому числі передбачені, частиною другою статті 44-3 КУпАП.
Встановлені дії, що вчинені ОСОБА_1 містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.
Отже, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП вже не було віднесено до компетенції судів відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає поверненню до Управління патрульної поліції в Харківській області для розгляду за підвідомчістю відповідно до вимог глави 17 КУпАП та в межах ст.38 КУпАП.
З урахуванням того, що про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає поверненню до Управління патрульної поліції, то вимоги апеляційної скарги про закриття провадження справі не підлягають задоволенню.
Крім того, апеляційний суд роз`яснює відповідальним службовим особам органу поліції, що за умисне невиконання судового рішення передбачена кримінальна відповідальність для службових осіб за ч.2 ст.382 КК України.
Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП скасувати.
Адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Харківській області для розгляду за підвідомчістю відповідно до вимог глави 17 КУпАП.
Роз`яснити відповідальним службовим особам органу поліції, що за умисне невиконання судового рішення (постанови Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року) передбачена кримінальна відповідальність для службових осіб за ч.2 ст.382 КК України.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков