ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/2315/21 пров. № А/857/11142/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді                                                    Большакової О.О.,
суддів                                                                         Затолочного В.С., Кушнерика М.П. 
з участю секретаря судового засідання                  Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області про зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (суддя першої інстанції Потабенко В.А., м. Львів, повний текст складено 21.05.2021)

В С Т А Н О В И В :

18.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області про зобов`язання сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 11064,22 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 19122873 від 12.07.2018
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 11064,22 грн., сплаченого відповідно до квитанції №1912873 від 12.07.2018..
11.05.2021 позивач подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3750 грн.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №380/2315/21 відмовлено повністю..
Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення незаконним та необґрунтованим. Просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити заяву про стягнення витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що підтвердженням надання позивачу Адвокатським бюро правничої допомоги є документи, долучені представником позивача до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а не підписання саме адвокатом процесуальних документів, що формувались в процесі розгляду справи, оскільки немає законодавчих обмежень щодо особи, яка повинна підписувати позов чи будь-який інший документ, такою особою може бути як сам позивач, так і його представник. Тому, твердження суду про те, що факт підписання позовної заяви позивачем свідчить про ненадання правничої допомоги не може братися в основу ухвалення рішення, оскільки не відповідає дійсності та суперечить нормам чинного законодавства.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Також вказав, що розмір суми заявлений до заяви про відшкодування витрат на правову допомогу є завищений, не відповідає критеріям співмірності. 
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на вказану ним адресу, яка отримана 01.10.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.  
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутністю апелянта.
У судовому засіданні представник відповідача Рудик А.-М.Я. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Ухвалюючи додаткове рішення про відмову у задоволенні заяви стягнення на користь позивач витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких суд міг би встановити надання позивачу професійної правової допомоги адвокатом Гінатуліною Ю.О. Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу,
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно із нормами частин першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У відповідності до 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застереження про необхідність компенсації вартості витрат на правову допомогу було здійснене позивачем у позовній заяві.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2019 по справі № 826/15063/18, згідно яких, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Встановлено, що у підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача надано: 
договір про надання правничої допомоги від 29.01.2021;
рахунок №1 від 29.01.2021 на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3750 грн.;
меморіальний ордер №1  від 31.01.2021;
акт про надані юридичні послуги від 07.05.2021 з детальним описом робіт;
свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Гінатуліній Ю.О.;
ордер про надання правової допомоги ОСОБА_1 у Львівському окружному адміністративному суді адвокатом Гінатуліною Ю.О.
Згідно умов договору про надання правничої допомоги, що укладений 29.01.2021 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським бюро «Анни Мацюк», бюро зобов`язується надавати Клієнту правничу, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі міста подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу права нерухомого майна та/або надавати Клієнту інші види правничої допомоги погоджені Сторонами у цьому Договорі, а Клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Пунктом 2.3 Договору встановлено, що вартість правничої допомоги за цим Договором становить 3750 грн.
Згідно акта про надані юридичні послуги від 07.05.2021 вартість наданих послуг та виконаних робіть становить 3750 гривень, яка визначена договором про надання правничої допомоги від 29.01.2021.
Як видно з акта про надані юридичні послуги від 07.05.2021, адвокатом виокремлено вартість аналізу документів наданих замовником; надання правового висновку та формування стратегії по справі; написання позовної заяви; формування копій додатків до позовної заяви, відправлення копії позову з додатками до суду; написання та відправлення до суду та учасникам справи заяви про орієнтовний розмір витрат від 02.04.2021; написання та відправлення до суду та учасникам справи заяви про стягнення витрат на правову допомогу з додатками від 07.05.2021; комунікація із замовником щодо стану судової справи, ходу судового розгляду.
Дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що в кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.
Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.
При цьому підписання позовної заяви позивачем, а не його адвокатом не спростовує факту підготовки даного документа фахівцем у галузі права, що відповідає умовам договору про надання правничої допомоги від 29.01.2021, укладеним між позивачем та Адвокатським бюро «Анни Мацюк».
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовну заяву було надіслано з адреси: м. Львів вул. Кіндрата Рилєєва будинок 5 офіс 1, що відповідає адресі, зазначеній в ордері адвоката Гінатуліної Ю.О.
Ці обставини підтверджують отримання позивачем правової допомоги, проте залишені поза увагою судом першої інстанції
Однак, з огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3750 грн є неспівмірною та завищеною.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Однак, у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу вказаної заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із копіями документів на підтвердження витрат.
Отже, відповідач був позбавлений можливості висловити свою думку щодо обґрунтованості поданої заяви і заявити на цій стадії про зменшення заявленої до стягнення суми. 
При цьому відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що розмір суми заявлений до заяви про відшкодування витрат на правову допомогу є завищений, не відповідає критеріям співмірності. 
При визначенні розміру витрат, що підлягають відшкодуванню на користь позивача, апеляційний суд враховує, що дана справа не є складною, підготовка позовної заяви та обґрунтування правової позиції позивача не потребувало витрачання великої кількості часу.
Більше того, суд апеляційної інстанції відзначає, що представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, так як дана адміністративна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності (малозначна справа). У вказаній категорії справ є значна стала судова практика, в т.ч. і суду касаційної інстанції.
Також колегія суддів зазначає, що позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає співмірним розмір відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1500 гривень, який є доведеним, документально обґрунтованим.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати з прийняттям нового - про часткове задоволення заяви шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500 грн.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 25.10.2021 у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Кушнерика М.П.