ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" грудня 2021 р.           Справа№ 910/7906/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Попікової О.В. 

за участю:
секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,
представників сторін:
від позивача: Браніцький О.М.,
від відповідача: Синюк О.М.,
представники інших учасників справи не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Медсервіс-Партнер» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 (повний текст складено 28.09.2021)
у справі № 910/7906/21 (суддя Марченко О.В.)
за позовом          Приватного підприємства «Медсервіс-Партнер»
до                    Державної фіскальної служби України,
Офісу Генерального прокурора, 
Державної казначейської служби України
про                    стягнення 1 402 399,20 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У травні 2021 Приватне підприємство «Медсервіс-Партнер» (далі - ПП «Медсервіс-Партнер», Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), Офісу Генерального прокурора та Державної казначейської служби України (далі - Служба), у якій просило стягнути з Державного бюджету України через Службу 1 402 399,20 грн шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.
В обґрунтування заявлених вимог ПП «Медсервіс-Партнер» вказує, що у 2012 році щодо директора ПП «Медсервіс-Партнер» було порушено кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт на грошові кошти Підприємства, які містяться на його рахунках, відкритих у AT «Комерційний банк «Експобанк» (далі - АТ «КБ «Експобанк», Банк), в межах суми 1  402  399,20 грн. 05.12.2016 Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив у справі №752/11426/13-к виправдовувальний вирок (залишений без змін ухвалою Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 08.07.2019), яким, зокрема, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень та скасовано арешти. В період здійснення кримінального провадження АТ «КБ «Експобанк» було ліквідовано, кошти з поточного рахунку Підприємства списані у сумі 1  406  946,65 грн, а  02.04.2015 сам поточний рахунок в національній валюті закрито.
ПП «Медсервіс-Партнер» вважає, що незаконними рішеннями і діями органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень Підприємству завдана шкода у сумі 1  402  399,20 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 позов задоволено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції вказав, що ПП «Медсервіс-Партнер» як власник грошових коштів, що були розмішені на рахунку Підприємства, відкритому у Банку, та арештовані на підставі постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2012 у справі №2610/16569/2012, повинен був звернутись до Банку із заявою про визнання його кредитором Банка, що Підприємством зроблено не було. Відтак, кошти з поточного рахунку були списані у сумі 1  406  946,65 грн, а поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті було закрито 02.04.2015. Таким чином, склад вини з боку відповідачів відсутній.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021, ПП «Медсервіс-Партнер» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги ПП «Медсервіс-Партнер» посилається на неправильне застосування норм матеріального права; вважає, що господарський суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а викладені у оскаржуваному рішенні висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.
На думку скаржника, місцевий господарський суд застосував при вирішенні спору у цій справі загальну норму ЦК України, що вказує на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки правила відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, закріплені у ст. 1173 ЦК України.
Скаржник вважає, що наявність виправдовувального вироку щодо ОСОБА_1 свідчить про незаконність дій з накладення арешту на грошові кошти ПП «Медсервіс-Партнер».
Апелянт вважає, причинний зв`зок між неправомірними діями і завданою шкодою полягає у тому, що саме арешт коштів не дав ПП «Медсервіс-Партнер» можливості розпорядитись зазначеним активом на розсуд Підприємства. Якби грошові кошти не були заарештовані, ПП «Медсервіс-Партнер» використало би їх у своїй господарській діяльності.
На думку ПП «Медсервіс-Партнер», воно довело наявність усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для задоволення позову, що свідчить про невідповідність викладених у оскаржуваному рішенні висновків суду обставинам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7906/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ПП «Медсервіс-Партнер» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/7906/21.
01.11.2021 матеріали справи №910/7906/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Медсервіс-Партнер» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/7906/21. Розгляд справи призначено на 29.11.2021.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 прийнято апеляційну скаргу ПП «Медсервіс-Партнер» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/7906/21 до провадження у визначеному складі суду.
У судовому засіданні 29.11.2021 суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи до 15.12.2021.

Позиції учасників справи.
Офіс Генерального прокурора надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає подану ПП «Медсервіс-Партнер» апеляційну скаргу безпідставною, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
06.04.2012 СУ ДПС в місті Києві за фактом заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах не встановленими слідством службовими особами Підприємства за попередньою змовою з невстановленими слідством службовими особами Національного інституту раку за ч. 5 ст. 191 КК України порушило кримінальну справу №70-554.
02.07.2012 Головним слідчим управлінням ДПС України (далі - ГСУ ДПС України) порушено кримінальну справу стосовно директора Підприємства ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 191 КК України та відносно директора товариства з обмеженою відповідальністю «Тікрам» ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 КК України.
03.07.2012 директора Підприємства ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 106 КПК України, про що складено протокол затримання підозрюваного у вчиненні злочину.
06.07.2012 ГСУ ДПС України порушило кримінальну справу відносно директора ПП «Медсервіс-Партнер» ОСОБА_1 та невстановлених слідством службових осіб Національного інституту раку за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 5 ст. 191 КК України та того ж дня пред`явлено обвинувачення.
06.07.2012 постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/16572/2012 (провадження №4/2610/2992/2012) продовжено строк затримання ОСОБА_1 до восьми діб.
06.07.2012 ГСУ ДПС України порушено кримінальну справу щодо директора Підприємства ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 366 КК України.
06.07.2012 постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/16569/2012 (провадження №4/2610/2990/2012) частково задоволено подання начальника третього відділу Управління розслідування особливо важливих справ ГСУ ДПС України Пасюкова В.В. про накладення арешту на грошові кошти, а саме: накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках, що належать ПП «Медсервіс-Партнер» та знаходяться і можуть надійти на рахунки: № НОМЕР_1 (643, 978, 840, 980), № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкриті у Банку, в сумі, яка не перевищує 1 402 399,20 грн; зупинено видаткові операції за рахунками Підприємства, які знаходяться та можуть надійти на вказані рахунки, до виконання арешту грошових коштів у сумі 1 402 399,20 грн, крім операцій, пов`язаних із відрахуваннями до державного бюджету та інших обов`язкових платежів.
11.07.2012 постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/16572/2012 (провадження №4/2610/2992/2012), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.07.2012, ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді застави у сумі 93  500,00 грн.
Довідкою від 14.01.2013 №22/03 Банк повідомив засновника ПП «Медсервіс-Партнер» ОСОБА_1 , що 12.07.2012 на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва по поточному рахунку ПП «Медсервіс-Партнер» було накладено арешт коштів у сумі 1  402  399,20 грн. Станом на 14.01.2013 арешт коштів виконаний у повному обсязі. Залишок коштів на рахунку станом на 14.01.2013 складає 1  402  706,58 грн.
В подальшому, після набуття чинності новою редакцією КПК України (01.01.2013), відомості про вчинені кримінальні правопорушення було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 31.05.2013 за номером 32013000000000080.
01.07.2013 до Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт за кримінальним провадженням №32013000000000080.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2013 у справі №752/11426/13-к (провадження №1-кп/752/435/13) призначено підготовче засідання за кримінальним провадженням №32013000000000080, а ухвалою від 01.08.2013 призначено судовий розгляд на 02.08.2013.
26.03.2014 ПП «Медсервіс-Партнер» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна Підприємства, яке не було задоволено.
Листом від 31.03.2014 №16/206-1 Банк надав позивачу (у відповідь на лист №1 від 26.03.2014) інформацію про те, що 12.07.2012 згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва по поточним рахункам ПП «Медсервіс-Партнер» накладено арешт коштів у сумі 1 402 399,20 грн. Станом на 31.03.2014 арешт коштів виконаний в повному обсязі. Залишок коштів на рахунку станом на 14.01.2013 складає 1  407  320,07 грн.
13.10.2014 ПП «Медсервіс-Партнер» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту грошових коштів Підприємства у сумі 1 402 399,20 грн на р/р у Банку, зняття вказаних коштів з рахунків Банка, внесення таких коштів на р/р НОМЕР_7 КБ «Приватбанку», з подальшим накладенням арешту на даний рахунок. В обґрунтування вказаного клопотання ПП «Медсервіс-Партнер» вказувало, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 №597 «Про віднесення ПАТ «Експобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 25.09.2014 прийнято рішення №97 про запровадження з 25.09.2014 тимчасової адміністрації.
13.10.2014 ПП «Медсервіс-Партнер» звернулось до Генеральної прокуратури України з клопотанням, у якому повідомило про подане до Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про скасування арешту грошових коштів ПП «Медсервіс-Партнер»  та просило підтримати вказане клопотання у суді. Клопотання не було задоволено.
Адвокат Плаван О.О. в інтересах ПП «Медсервіс-Партнер» звернувся до Тимчасової адміністрації в ПАТ «Експобанк» з адвокатським запитом від 15.10.2014 №15-10/14-2, у якому просив повідомити, чи може Банк гарантувати збереження та виплату арештованих коштів Підприємства після зняття арешту з рахунків; повідомити процедуру отримання Підприємством грошових коштів, у разі зняття арешту; повідомити процедуру перерахування грошових коштів в дохід держави у разі відшкодування шкоди за рішенням суду.
Листом від 06.11.2014 №1103/883 на адвокатський запит від 15.10.2014 №15-10/14-2  Банк повідомив, що на даний час Банк є неплатоспроможним та не має фінансової можливості здійснювати виплати за вкладами (рахунками) та не задовольняє вимоги кредиторів; в подальшому відшкодування коштів за рахунками а АТ «КБ «Експобанк» буде здійснено з урахуванням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Листом від 21.09.2015 №1601/5773 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» повідомила ПП «Медсервіс-Партнер» про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.01.2015 №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 №15 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, призначено уповноважену особу Фонду. Відомості про початок процедури ліквідації АТ «КБ «Експобанк» опубліковані в газеті «Голос України» №16(6020) від 30.01.2015.  Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. У строк з 30.01.2015 по 02.03.2015 від ПП «Медсервіс-Партнер» на адресу уповноваженої особи Фонду заява про визнання кредитором не надходила, у зв`язку з чим кошти з поточного рахунку були списані у сумі 1  406  946,65 грн, а поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті закрито 02.04.2015. 
21.10.2015 ПП «Медсервіс-Партнер» звернулось до Генеральної прокуратури України з клопотанням забезпечити повернення грошових коштів, які обліковувалися на рахунках, що належать Підприємству, у сумі 1 402 399,20 грн, на які постановою Шевченківського районного суду міста Києва накладено арешт. 
05.12.2016 Голосіївський районний суд міста Києва у справі 752/11426/13-к ухвалив виправдовувальний вирок, в т.ч. щодо ОСОБА_1 , а також скасував арешти, накладені у рамках кримінального провадження, в т.ч. й на грошові кошти, які обліковувались на рахунках, що належать ПП «Медсервіс-Партнер», і були відкриті у АТ «КБ «Експобанк».
08.07.2019 Київський апеляційний суд постановив ухвалу, якою вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2016 залишено без змін.
14.01.2020 Офіс Генерального прокурора листом №09/2/1-21ВИХ-20 повідомив, що Генеральною прокуратурою України касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного суду від 08.07.2019 до суду касаційної інстанції не подавалась.
14.01.2021 Національний банк України листом №20-0006/2594 повідомив, що 30.03.2020 Комітет НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем прийняв рішення №171 «Про виключення відомостей про ПАТ «КБ «Експобанк» з державного реєстру банків» у зв`язку з завершенням процедури його ліквідації. Станом на 12.01.2021 Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації НБУ банку, що став правонаступником Банка. Станом на 12.01.2021 у ЄДРПОУ містяться відомості про те, що державну реєстрацію припинення юридичної особи - Банку в результаті ліквідації проведено 15.02.2020.

Звертаючись з позовом у цій справі, ПП «Медсервіс-Партнер» вказує, що внаслідок незаконних рішень і дій органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, юридичній особі приватного права - Підприємству завдана шкода у сумі 1  402  399,20 грн.

Заперечуючи проти заявлених вимог, Офіс Генерального прокурора 10.06.2021 у  відзиві на позовну заяву вказав, що позивач до матеріалів справи не надав доказів протиправності дій прокурора при погодженні подання слідчого про накладення арешту на грошові кошти Підприємства в порядку кримінального судочинства, які б відповідали вимогам, визначеним в ст. ст. 73, 74 ГПК України. Офіс Генерального прокурора зазначає, що арешт, у зв`язку з яким за доводами позивача, йому завдано матеріальної шкоди, було накладено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2012 відповідно до положень ст. ст. 125, 126 КПК України у редакції 1960 року. 
На думку Офісу Генерального прокурора, подані Підприємством копії клопотань про підтримання позиції щодо необхідності зняття арешту з рахунків позивача не є належними та допустимими доказами бездіяльності посадових осіб Генеральної прокуратури України при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні від 31.05.2013 №32013000000000080. 
Офіс Генерального прокурора зазначає, що органи досудового слідства не несуть відповідальності за можливі ризики ліквідації банківських установ, в яких судами в рамках кримінально-процесуального законодавства накладені арешти на рахунки суб`єктів підприємницької діяльності.
Також Офіс Генерального прокурора вважає, що встановлення правомірності та/або неправомірності дій та/або бездіяльності органів досудового розслідування у кримінальному провадженні до компетенції господарських судів України не відноситься.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ДФС України у відзиві на позовну заяву зазначила, що судами не встановлено та не визнано незаконність дій чи рішення державних органів, а тому застосування ст. 1176 ЦК України в даних відносинах не можливе.
ДФС України відзначає, що арешт коштів був здійснений постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2012 у справі №2610/16569/2012, а не особисто Головним слідчим управлінням ДФС чи Офісом Генерального прокурора, на дії яких посилається позивач в позовній заяві. Позивач 13.10.2014 до Голосіївського районного суду міста Києва подав клопотання про скасування арешту майна Підприємства і не був позбавлений права подавати до суду докази та доводити їх переконливість для зняття арешту, проте арешт не був знятий.
На переконання ДФС України, скасування арешту майна не може залежати лише від волі держави в особі державних органів, оскільки зацікавлена особа повинна самостійно вчиняти всі можливі дії для підтвердження, обґрунтування та захисту своєї позиції; державні органи та держава не несуть відповідальності за можливі ризики ліквідації банківських установ, в яких судами в рамках кримінально-процесуального законодавства накладені арешти на рахунки суб`єктів підприємницької діяльності.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Спеціальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів державної влади та місцевого самоврядування, визначаються ст.ст. 1173-1176 ЦК України.  
Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. 
Особливості відшкодування шкоди, завданої у результаті виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України  "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 зазначає, що ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.
Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Як встановлено вище, грошові кошти ПП «Медсервіс-Партнер», на які 06.07.2012 було накладено арешт, були розмішені у АТ «КБ «Експобанк», у якому з 25.09.2014 було введено тимчасову адміністрацію, а з 26.01.2015 - розпочато процедуру ліквідації Банку.

За визначенням Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань; ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно зі ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через 7 днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;  дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; прізвище, ім`я та по-батькові уповноваженої особи Фонду; інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. 
Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 зазначеного Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.
Також ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що кредитором АТ «КБ «Експобанк» за грошовими коштами, було ПП «Медсервіс-Партнер», а не будь-яка інша особа, відповідно, саме Підприємство мало звернутись до уповноваженої особи Фонду із заявою про свої вимоги до Банку.
Чинне на момент спірних правовідносин законодавство не надавало жодній іншій особі, яка не була кредитором Банку, право звертатись до уповноваженої особи Фонду із заявою з вимогами до Банку щодо грошових коштів кредитора (в цьому випадку - ПП «Медсервіс-Партнер»).
Перебування грошових коштів під арештом не змінює особу кредитора та не передає право власності на ці грошові кошти іншим особам (в т.ч. тим, які ініціювали накладення арешту або прийняли рішення про накладення арешту).
Колегія суддів також враховує, що ПП «Медсервіс-Партнер» було обізнане про введення у банку тимчасової адміністрації (за визначенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом), а також з тим, що публікація оголошення про ліквідацію Банку була здійснена у встановленому Законом порядку.
Таким чином, звернення ПП «Медсервіс-Партнер» до уповноваженої особи Фонду з  вимогами до банку щодо грошових коштів, на які було накладено арешт, залежало виключно від волевиявлення самого Підприємства і останнє не довело у встановленому чинним законодавством порядку того, що можливість такого звернення була якимось чином пов`язана з рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що виключно позивач як власник грошових коштів, що були розмішені на рахунку Підприємства, відкритому у Банку, та арештовані на підставі постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2012 у справі №2610/16569/2012, повинен був звернутися до Банку із заявою про визнання його кредитором Банку, що Підприємством зроблено не було. Відтак, кошти з поточного рахунку були списані у сумі 1 406 946,65 грн, а поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті було закрито 02.04.2015. 
Таким чином, ПП «Медсервіс-Партнер» не довело наявності елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а тому заявлені ПП «Медсервіс-Партнер» вимоги задоволенню не підлягають, висновку про що правомірно дійшов місцевий господарський суд.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «МЕДСЕРВІС-ПАРТНЕР» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/7906/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/7906/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7906/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.12.2021. 

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.В. Попікова