Ухвала
 
16 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 199/7014/20
провадження № 61-17825ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним і зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815 та від 27 лютого 2019 року № 26205000409852 в загальному розмірі 314 068,31 грн.
 
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним, в якому просила визнати окремі положення кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815  недійсними, а також зобов`язати АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за зазначеним договором та зарахувати вже сплачені нею кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту).
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним пункт 1.2 та розділ 4 кредитного договору  від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1,99 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування становить 147 100,80 грн. Визнано недійсним пункт 1.2. та розділ 4 кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Зобов`язано АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», та постановлено зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року скасовано в частині зустрічних позовних вимог щодо визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815 в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних та відмовлено у задоволенні вказаної частини зустрічних вимог. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року скасовано в частині відмови в задоволені первісних позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2019 року № 26205000409852 та частково задоволено вказані вимоги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2019 року № 26205000409852  в розмірі 142 743, 16 грн, з яких: заборгованість за кредитом -84 678,04 грн; заборгованість за відсотками - 58 065,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
 
29 жовтня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просило: скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог та в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815 в розмірі 170 425,15 грн; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову та задовольнити вимоги первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 22039000092815 в розмірі 170 425,15 грн.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 572,75 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
На виконання вимог вказаної ухвали 15 листопада 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подало до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків його касаційної скарги. Вимоги ухвали заявником виконано.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень АТ «Банк Кредит Дніпро» вказало, що суди не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, від 15 квітня 2020 року у справі № 333/3246/15-ц,
від 20 травня 2020 року у справі 361/4562/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 617/1552/15-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19, від 22 липня 2021 року у справі № 405/4719/16-ц, від 18 серпня 2021 року у справі № 761/25669/15-ц, від 10 вересня 2021 року у справі № 283/767/16-ц.
 
Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року.
 
Витребувати з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 199/7014/20 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним і зобов`язання вчинити дії.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 17 грудня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко