КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/20527/21
провадження № 33/824/5355/2021 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 грудня 2021року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі  судді  Кирилюк Г. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Дарницького  районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року в складі судді Заставенко М. О., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
встановив:
 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в  розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк  1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.
18.11.2021 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року та закрити провадження у справі  на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Посилається на ті підстави, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №282185  складено без присутності  двох свідків, що є порушенням ст. 266 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  17 грудня 2008  р. №1103, п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справи  України 07.11.2015 №1395,  відтак є  неналежним та недопустимим доказом.
Крім цього, у порушення вимог Інструкції  про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом  Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735, направлення на проходження   медичного  огляду  в матеріалах справи  відсутнє. 
Відеозапис  з нагрудних камер   поліцейського  №АА00765 не  фіксує початок спілкування  поліцейських  з ОСОБА_1 в момент  зупинки,  містять  ознаки монтажу та не  відтворюють  всі розмови, які відбувалися в період  між зупинкою   ОСОБА_1   та складанням  протоколу. 
Інших належних  та допустимих доказів  на підтвердження  виявлених  у ОСОБА_1    ознак  наркотичного  сп`яніння   до протоколу не  долучено.
В той  же час на  вказаних  відеозаписах   зафіксовано те,  що  ОСОБА_1 поводився  цілком адекватно,  жодних зовнішніх  ознак наркотичного  сп`яніння  не  проявляв, його мова чітка та зрозуміла,  порушень координації  рухів та вказаних  в протоколі   нібито виявлених ознак наркотичного  сп`яніння (неприродна  блідість,  звужені  зіниці очей, які не  реагують  на  світло,  порушення  координації рухів) не вбачається. 
Наявні  у справі  докази не  є такими,  що  поза розумним сумнівом   доводять  винність  ОСОБА_1   у вчиненні  адміністративного правопорушення. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його  захисник  - адвокат Руденко  О. А.  апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
ОСОБА_1   суду  пояснив,  що  він  був збентежений   безпідставною  зупинкою  поліцейськими транспортного засобу, яким він  керував.  Він   тривалий час перебував за кермом, був втомленим,  у нього  були пасажири, на ранок   була  запланована  зустріч. Від  пропозиції  поїхати  для проходження  огляду  на стан  наркотичного  сп`яніння він не  відмовлявся,   проте  працівник поліції йому одразу  запропонував  спрощений варіант  - «по  відмові», а саме  відмовитися від  проходження такого  огляду,  а суд  в подальшому  все вирішить. Інший працівник  поліції  на  питання   щодо наслідків  відмови  від  проходження  огляду   надав  неправильну  інформацію  про  те, що  це  автоматично  означає,  що особа перебуває  в стані  наркотичного  сп`яніння.  Він  з цим не погодився,  проте його  схилили  погодитись  на  складання  протоколу    «по  відмові».
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Руденко  О. А. додатково  суду  пояснив, що  до  матеріалів справи  не  додано   відеозаписів на  бодікамеру № АА00765, на яку йде посилання  в протоколі  про  адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи  долучено  чотири відеозаписи з  однаковим маркуванням DSG_0000765 2021/09/09, які зроблені  на  різні  камери  різними поліцейськими, які   містять  однакове маркування, що свідчить про те, що  вони  редагувалися та маркувалися вручну,  а саме:
1)      запис №1 (час запису 03:23:15-03:38:12) -  поліцейською 2 роти 1 батальйону 3 полку УПП в м. Києві  Хваник (нерозбірливо) Веронікою Володимирівною , яка і склала  протокол  серії ААБ №282185 від 09.09.2021р. Вказана  поліцейська не  представлялася,   пройти огляд на  стан  сп`яніння  не  пропонувала  та не  озвучувала,  що  вона  вбачає будь-які ознаки, які можуть слугувати підставою для   проведення  огляду;  
2)      запис №2 ( час  запису 03:39:15-03:54:14), запис №3 ( час запису 03:54:15-04:01:30), запис №4 (час запису 04:12:27-04:17:00)  зроблено  іншими поліцейськими,  які не  зазначені  в  протоколі і на  відеозаписах не  представлялися. В самому протоколі  не  вказано,  що  відеозаписи ведуться на різні   камери та не  зазначено  серійних номерів  цих камер.
Відповідно  до  п.6 розділу  VІІ Інструкції із застосування  органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої  Наказом  Міністерства внутрішніх  справ  України 18 грудня  2018  року  №1026 дозвіл на  копіювання   та видачу  відеозаписів надається  відповідальній  особі  виключно  за рішенням   керівника цього органу,  підрозділу  поліції.
Доказів  копіювання  та видачі відповідних відеозаписів для долучення  до протоколу  матеріали справи не містять. 
Судом першої  інстанції   враховано  відеозаписи №2, №3, №4, які зроблені  на камери, які не  зазначені  в протоколі   серії  ААБ  №28185 від 09.09.2021,  джерело  походження  яких  не відомо, без зазначення  поліцейських, які робили ці відеозаписи.  Вказані  відеозаписи  не є безперервними та містять  явні  суперечності щодо  часу виконання. Наявні  відеозаписи не  містять  доказів  відмови ОСОБА_1 він  огляду на стан  сп`яніння. 
Заслухавши пояснення   ОСОБА_1 та його  захисника  Руденка  О. А.,  дослідивши матеріали справи та надані  суду  докази, перевіривши доводи апеляційної скарги,   суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями  частини  першої ст. 130 КУпАП передбачена  відповідальність за  відмову особи, яка керує  транспортним засобом, від проходження  відповідно до  встановленого  порядку огляду  на  стан алкогольного, наркотичного  чи іншого сп`яніння або  щодо вживання  лікарських препаратів, що знижують увагу  та швидкість  реакції.
Відповідно  до  ст.  251  КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Тобто   саме на  працівників поліції покладається  обов`язок  передати в суд  всі  матеріали, які стосуються  адміністративного  правопорушення,  в тому числі й повний запис  з нагрудних камер  поліцейських. 
Відповідно  до ст.251  КУпАП  орган  (посадова особа)  оцінює докази за своїм  внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Матеріали справи не  містять  належних  та достатніх  доказів, на підставі  яких  можливо  дійти  висновку про наявність в діях   ОСОБА_1  складу  адміністративного  правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130  КУпАП, у зв`язку з  відмовою  від проходження   огляду на  стан  сп`яніння. 
Протокол  про  адміністративне  правопорушення серії  ААБ №282185   не  може  бути визнаний беззаперечним доказом    вини ОСОБА_1 , оскільки зазначена  в ньому  інформація  не  підтверджена  іншими засобами доказування.
Так, у протоколі   зазначено, що   у ОСОБА_1    були наступні  ознаки наркотичного  сп`яніння: неприродна  блідість, звужені  зіниці  очей, які не  реагують на світло, порушення  координації  рухів. 
Проте, на  наявному   в матеріалах справи  відеозапису не  зафіксовано, які саме ознаки  викликали у нього  підозру на те,  що  ОСОБА_1 може  перебувати у стані  сп`янінні, які в подальшому  були зазначені  в   протоколі,  а також  факту  виявлення  у   ОСОБА_1   вказаних  ознак  сп`яніння. 
Відеозапис також не  містить  наслідків  перевірки   реакції   зіниць очей ОСОБА_1   на  світло (  камера не  фіксує  обличчя ОСОБА_1 , поліцейський вголос не  оголошує таку ознаку), його неприродної  блідості, враховуючи, що на момент спілкування   з ним працівників поліції   було близько   03.30  год. ночі, а відеозапис є чорно-білим, а також  встановлення факту  порушення у нього  координації  рухів. 
З наявного  в матеріалах справи  відеозапису не вбачається порушень у ОСОБА_1 координації рухів та неприродної блідості обличчя.
Стосовно  втомленого вигляду  ОСОБА_1    сам поліцейський  висуває припущення, що останній  міг  бути викликаний  тривалим часом  керування  автомобілем без відпочинку.  
Відповідно  до правил, визначених  п. 5 розділу ІІ Інструкції  про  застосування  органами та підрозділами поліції  технічних  приладів і технічних  засобів, що  мають  функції фото- і кінозйомки,  засобів фото-і кінозйомки, затвердженої  Наказом  МВС  України 18.12.2018 №1026, включення  портативного  відеореєстратора  відбувається  з моменту початку виконання службових   обов`язків або  спеціальної  поліцейської операції, а відеозйомка ведеться  безперервно  до  її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням  у поліцейського  особистого  приватного  становища. У  процесі включення  портативного  відеореєстратора  поліцейський переконується  в точності встановлених на пристрої дати і часу. 
  У  порушення  вказаної норми   наявні в  матеріалах справи  відеозаписи  свідчать про  переривання  відеозйомки та не  містять  доказів  саме відмови ОСОБА_1 від  огляду на  стан  сп`яніння.
Так,  після  пропозиції   проїхати на огляд   з 03:27:04 - 03:30:45  ОСОБА_1 не  відмовляється   від  огляду, а повідомляє  про те, що  йому треба  подумати та порадитися. Після  того,  як він порадився та вийшов  з автомобіля, о 03:30:45, не дочекавшись  відповіді ОСОБА_1   щодо   пропозиції  пройти огляд,  поліцейський повідомляє  останньому про те, що  існує  «другий варіант» - складання  протоколу «по  відмові». На  уточнюючи запитання  про наслідки такої відмови,  поліцейський  повідомляє,  що  «матеріали  будуть  передані в суд,   а там вже будете надавати  пояснення,  чому  відмовилися». При цьому   поліцейський не повідомляє про те, що відмова   від  проходження  огляду   вже  є  складом  адміністративного  правопорушення. В подальшому   поліцейський  декілька разів пропонує скласти протокол  «по  відмові», натякаючи на те, що  це спростить  процедуру  оформлення  та зекономить час.  Після  декількох таких пропозицій  ОСОБА_1 погоджується на  складання протоколу «по відмові». 
Апеляційний суд  погоджується  з  доводами захисника про те, що  такі дії працівника поліції  можна  розцінити як  схиляння  ОСОБА_1    погодитись  відмовитись  від проходження  огляду,  враховуючи ту обставину, що останній  повідомив працівнику поліції  про те,  що  він  обмежений у часі та є втомленим, оскільки  знаходиться  тривалий час за  кермом. При цьому  ОСОБА_1   не  давав  чіткої  та зрозумілої  відповіді, що  він  відмовляється  від   огляду,   яку поза розумним сумнівом   можна   вважати саме відмовою  від  огляду в розумінні  ч.1 ст.130  КУпАП. 
Відповідно до  вимог  ч.  4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Працівники поліції, роз`яснюючи  ОСОБА_1   право  відмовитись від  проходження  огляду на стан  сп`яніння ( скласти протокол  «по  відмові»), яке законом не  передбачено, без попередження   про  наслідки  такої відмови, по  суті  спонукали  останнього  до  висловлювання  відмови від  проходження  огляду, ввівши тим самим в оману  щодо  наслідків таких дій.    
Вказані   дії  працівників поліції     судом  розцінюються  як провокація  та схиляння  ОСОБА_1 до відмови від  проходження  огляду. 
У  рішеннях  Європейського  суду  з прав людини, ухвалених у справах «Тейшеро  де Кастро» проти  Португалії», «Раманаускас проти  Литви», «Баннікова  проти  Російської Федерації»  зазначено про те,  що притягнення  особи до  відповідальності за правопорушення, вчинене  внаслідок  підбурювання  зі  сторони  поліцейських буде свідчити  про порушення  ст. 6  Конвенції   про захист прав людини та основоположних свобод.
В зв`язку з тим,  що наявні  в матеріалах справи  долучено до протоколу  без зазначення  джерела  їх  походження, не  є безперервними та не  фіксують  значний обсяг  часу спілкування  поліцейських з ОСОБА_1 ,  останні  не  відповідають  вимогам ст.  251 КУпАП  та є неналежними  доказами. 
Згідно  зі  ст. 62 Конституції  України  обвинувачення  не може ґрунтуватися на  доказах,  одержаних незаконним шляхом, а також  на  припущеннях.  Усі сумніви щодо доведеності  вини особи тлумачаться на  її користь.
Висновок  суду  першої  інстанції  про   доведеність   обставин  відмови   ОСОБА_1     від   проходження   на стан  наркотичного  сп`яніння  з огляду  на  фактичні  дані, які містяться  в протоколі   про  адміністративне правопорушення, відеозаписах з місця події є необґрунтованими, оскільки  вказані  докази  в своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом  вину    вказаної особи у вчиненні   даного  адміністративного правопорушення. 
З огляду  на викладене,  апеляційний суд  дійшов висновку про  наявність  правових підстав для   задоволення   апеляційної  скарги,   скасування   постанови Дарницького  районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року  та закриття провадження  у справі   на підставі п. 1 ч.1  ст.247 КУпАП, у зв`язку з  відсутністю  в діях   ОСОБА_1 складу  адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.130  цього  Кодексу.
Керуючись ст. 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд
 
Постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП  закрити на  підставі  п.1 ч.1 ст.247  КУпАП.
Постанова суду апеляційної  інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. М. Кирилюк