ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/18847/16
адміністративне провадження № К/9901/10055/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
розглянув як суд касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у адміністративній справі матеріалами справу №826/18847/16
за позовом  ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи - Київської міської митниці ДФС - про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, ухвалену в складі: головуючого судді Парінова А.Б., суддів Беспалова О.О., Губської О.А.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.           ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України), за участю третьої особи - Київської міської митниці ДФС (далі - третя особа) із вимогами:
1.1.          визнати протиправною бездіяльність ДФС України щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС;
1.2.          зобов`язати ДФС України затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.
2.          На обґрунтування позову позивач зазначив, що під час проходження ним військової служби його посада була виведена зі штату Київської міської митниці ДФС, що, у свою чергу, суперечить вимогам статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.          Наказом ДФС України від 20.01.2015 ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. 
4.          21 липня 2015 року наказом ДФС України №2161-0 «Про увільнення від виконання обов`язків ОСОБА_2 » позивача увільнено від виконання обов`язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС з 13.07.2015 на період проходження ним військової служби у зв`язку з мобілізацію. Збережено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС та середній заробіток до дня фактичної демобілізації.
5.          Наказом ДФС України від 26.08.2015 №640 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12.09.2014 №129» затверджено зміни до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС України, визначених наказом ДФС України від 12.09.2014 №129, згідно з якими, зокрема штатну посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС було виведено зі штату такого органу та збільшено на 1 одиницю кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС. Відповідно до вказаних змін, посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС в структурі такого органу передбачена не була, а кількість посад заступників начальника була збільшена до 4 одиниць.
6.          На виконання цього наказу, наказом начальника Київської міської митниці ДФС від 01.09.2015 №356 «Про введення в дію переліку змін №6 до структури та переліку №4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської митниці ДФС» було введено в дію з 01.09.2015 перелік змін №6 до структури та перелік №4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської міської митниці ДФС зі штатом у кількості 747 штатних одиниць, із фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 974957,00 грн. 
7.          Зі структури Київської міської митниці ДФС було виведено структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 3; всього по Митниці - 747 штатних одиниць) та введено до структури Київської міської митниці ДФС України структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, заступник начальника - 4; всього по Митниці - 747 штатних одиниць). Отже, фактично зі штату Київської міської митниці ДФС була виведена посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС та збільшено на 1 одиницю кількість посад заступника начальника.
8.          У подальшому, наказом ДФС України від 06.10.2015 №752 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12.09.2014 №129» було затверджено зміни до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС України, затвердженої наказом ДФС України від 12.09.2014 №129, згідно з яких було збільшено кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС до 5 одиниць. Указаний наказ також не передбачав існування у штаті Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. 
9.          Наказом командира 1 загону морської охорони капітана 1 рангу ОСОБА_3 від 13.10.2016 №321-ос «По особовому складу (прийняття на військову службу та звільнення, переміщення за посадою, надання відпусток за власний рахунок, відпусток щодо догляду за дитиною)» ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «є» частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України).
10.          Наказом ДФС України від 20.10.2016 №3451-о «По особовому складу» ОСОБА_1 допущено з 20.10.2016 до виконання обов`язків за посадою першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС та визнано таким, що втратив чинність з 20.10.2016 наказ ДФС України від 21.07.2015 №2161-о «Про увільнення від виконання обов`язків ОСОБА_1 »
11.          Наказом ДФС України від 10.05.2017 №1059-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з 10.05.2017 з посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, на підставі попередження про наступне вивільнення від 14.11.2016. 
12.          Однак постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі №826/1325/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, визнано незаконними та скасовано: накази ДФС України від 26.08.2015 №640 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12.09.2014 №129»; від 06.10.2015 №752 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12.09.2014 №129» в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС; визнано незаконним та скасовано наказ Київської міської митниці ДФС від 01.09.2015 №356 «Про введення в дію переліку змін №6 до структури та переліку №4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської митниці ДФС» в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС.
13.          Приймаючи рішення про скасування цих наказів, суди у справі №826/1325/17 виходили з того, що відповідачі (Київська митниця ДФС та ДФС України) фактично позбавили позивача - ОСОБА_1 його місця роботи та посади шляхом її виведення зі штату Київської міської митниці ДФС. Ці накази (від 26.08.2015 №640, від 01.09.2015 №356 та від 06.10.2015 №752) були прийняті відповідачами під час виконання позивачем свого громадянського обов`язку щодо проходження військової служби, що є прямим порушенням статті 119 КЗпП України.
14.          У зв`язку з тим, що накази, якими було виведено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС, були визнані протиправними та скасовані у судовому порядку, позивач оскаржив наказ про своє звільнення. 
15.          Так, Окружний адміністративний суд міста Києва 27 жовтня 2017 року прийняв постанову у справі №826/6683/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, якою постановив: визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 10.05.2017 №1059-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС з 10.05.2017; стягнути з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 67806,34 грн.
16.          Наказом ДФС України від 28.12.2017 №3118-о «Про виконання рішення суду» скасовано наказ ДФС України від 10.05.2017 №1059-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС з 10.05.2017.
17.          З огляду на зазначені обставини, наказом Київської міської митниці ДФС від 22.01.2018 №25-ос «Про оголошення наказу» вирішено, зокрема, вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою першого заступника начальника Київської митниці ДФС з 22.01.2018 з щомісячним посадовим окладом 7760 грн (підстава: наказ ДФС України від 28.12.2017 №883 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 25.01.2017 №34»).
18.          Отже, з наведеного вбачається, що позивач був поновлений на посаді з якої його було звільнено, а саме: першого заступника начальника Київської митниці ДФС. 
19.          Водночас, уважаючи, що судове рішення про поновлення його на посаді першого заступника начальника Київської митниці ДФС фактично не виконано, оскільки посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС відсутня, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
20.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. Зобов`язано ДФС України затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.
21.          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що протиправність наказів (від 26.08.2015 №640, від 01.09.2015 №356 і від 06.10.2015 №752) про виведення зі штату Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС була встановлена судовим рішенням в адміністративній справі №826/1325/17. Також рішенням суду у справі №826/6683/17 позивача було поновлено на вказаній посаді.
22.          На підставі викладеного та враховуючи, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. Суд першої інстанції визнав за можливе зобов`язати відповідача затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.
23.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.
24.          Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався тим, що суть цього спору фактично зводиться до незгоди позивача із виконанням відповідачем та третьою особою судового рішення у справі №826/6683/17, яке набрало законної сили. Водночас правовідносини, які виникають з підстав виконання судових рішень повинні розглядатись у порядку встановленому розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема 383 КАС України. 
25.          Cуд апеляційної інстанції також вказав, що вирішуючи публічно-правовий спір, суд першої інстанції не вказав, який законодавчий та/або нормативно-правовий акт порушено ДФС у спірних правовідносинах. Позивачем не доведено порушення його прав, свобод та інтересів вказаною бездіяльністю відповідача.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
26.          10 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року.
27.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Желтобрюх       І.Л., суддям Білоусу О.В., Стрелець Т.Г.
28.          У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, просить його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.
29.          Скаржник указує, що відповідачем не було виконано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі №826/1325/17, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, і, відповідно, не було скасовано накази Київської міської митниці ДФС та ДФС України, якими посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС було виключено зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС. Посада - перший заступник начальника Київської міської митниці ДФС - досі не відновлена у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС.
30.          Скаржник зазначає, що він поновлений на виконання рішення у справі №826/6683/17 на неіснуючій посаді. Він фактично опинився у статусі позаштатного співробітника Київської міської митниці ДФС та позбавлений можливості виконувати свої функції як державний службовець.
31.          Скаржник наголошує на помилковості висновків суду апеляційної інстанції про необхідність йому звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки такий спосіб захисту не поновив би порушене право позивача на працю та не забезпечив би відновлення у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС, яку останній обіймав до мобілізації. 
32.          Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
33.          Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 20 червня 2019 року №796/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
34.          За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.
35.          Від відповідача та третьої особи надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких вони наполягають на безпідставності останньої, просять у її задоволенні відмовити і залишити оскаржуване судове рішення без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
36.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень КАС України унесені зміни.
37.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
38.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
39.          Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
40.          Згідно з статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
41.          Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
42.          Відповідно до статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
43.          Частинами першою та другою статті 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
44.          У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
45.          Приписами частини четвертої статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
46.          Частиною шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
VI. Позиція Верховного Суду
47.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України; у редакції, чинній до 08.02.2020).
48.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України; у редакції, чинній до 08.02.2020).
49.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Суд виходить з такого.
50.          Аналіз зазначених норм свідчить, що існують такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
51.          Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
52.          Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не закріплює можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
53.          Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на наведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до порядку, передбаченого за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
54.          Таким чином, суди попередніх інстанцій повинні були з`ясувати, чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.
55.          Як свідчать матеріали справи, спірним питанням у цій справі є бездіяльність ДФС України щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. 
56.          Єдиною підставою, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною, - є те, що судове рішення, яким його було поновлено на посаді першого заступника Київської митниці ДФС, фактично не виконано, оскільки відповідна посада до теперішнього часу не затверджена у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС, а тому позивач не має можливості приступити до виконання своїх службових обов`язків.
57.          При цьому, накази ДФС України від 26.08.2015 №640 і від 06.10.2015 №752, наказ Київської міської митниці ДФС від 01.09.2015 №356, якими було виведено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС, також були визнані протиправними та скасовані у судовому порядку.
58.          За вказаних обставин, Суд зазначає, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішень суду, що набрали законної сили. У цьому випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.
59.          Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
60.          Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. 
61.          Отже, на думку Суду, суд апеляційної інстанції у справі, яка розглядається, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки вказані у ній обставини підлягають перевірці в межах вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення в адміністративній справі в порядку судового контролю.
62.          Ураховуючи наведене, Суд уважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
63.          Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
64.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
VII. Судові витрати
65.          Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
66.          Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
67.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
68.          Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року залишити без змін.
69.          Судові витрати не розподіляються.
70.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко