СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року                     м. Харків                        Справа № 905/401/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Россолов В.В.

без виклику учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх. №2477 Д/1) 
на рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 (повний текст складено 14.07.2021), ухвалене у складі судді Огороднік Д.М.
у справі №905/401/21
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108, код ЄДРПОУ 40081237)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Донбаснерудпром" (85700, Донецька область, Волноваський р-н, м.Волноваха, вул. Народна, 1, код ЄДРПОУ 30942459)
про  стягнення штрафу у розмірі 40825,00 грн 

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Донецької області звернулось АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" з позовом про стягнення з ТОВ НВП "Донбаснерудпром" штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 40825,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2020 року зі станції Волноваха Донецької залізниці відповідачем здійснено відправлення вагону №66239369 згідно залізничної накладної №50891431 на адресу ДП "Стивідорна компанія "Ольвія". При проходженні вагону через станцію Пологи Придніпровської залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України проведено перевірку маси вантажу, за результатами якої виявлена різниця у дійсній вазі вказаного вагону та зазначеній відповідачем у залізничній накладній, а, отже, невірно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу відповідно до статей 118 та 122 Статуту залізниць України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/401/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції встановивши, що комерційний акт №463003/76 від 26.09.2020, на підставі якого було встановлено перевантаження вагону №66239369 та в подальшому нараховано штраф у розмірі 40825,00 грн, підписаний не повноважними особами, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову через недостатність поданих позивачем доказів.
Не погодившись з рішенням, постановленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця", який просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/401/21 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на безпідставність позиції суду першої інстанції стосовно того, що спірний комерційний акт не підписаний у спосіб, визначений п. 10 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002. Скаржник зауважує, що з метою дотримання вимог п.10 Правил складання актів щодо визначеного кола працівників станції, які здійснюють складання комерційних актів шляхом їх підписання, затверджено перелік працівників станцій Пологи та уповноважено їх на підписання від імені залізниці комерційних актів, зокрема агента з розшуку Малютенко С.Г. та приймальника поїздів Колісник І.В. На думку скаржника, агент Малютенко С.Г. мав право на підписання від імені залізниці комерційного акту №463003/76, оскільки день його складання 26.09.2020 був суботою і начальник району (вантажного) був вихідним. 
Також в апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про прийняття документів - Правил внутрішнього трудового розпорядку станції Пологи, табель обліку використання робочого часу за вересень 2020, як винятковий випадок та просить вважати причини об`єктивними щодо ненадання до суду першої інстанції, в розумінні вимог п. 3 ст. 269 ГПК України. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12.08.2021 у справі № 905/401/21 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 у справі № 905/401/21 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/401/21, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу, встановлено сторонам строк до 14.09.2021 для подання заяв, клопотань, тощо.
27.08.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вказує на те, що спірний комерційний акт №463003/76 від 26.09.2020 підписаний неуповноваженими особами, оскільки агент з розшуку Малютенко С.Г. міг підписувати комерційний акт тільки за умови відсутності начальника вантажного району. Разом з тим, доказів відсутності начальника на робочому місці у момент підписання комерційного акту позивач суду першої інстанції не надав.   
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021 у справі № 905/401/21 у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. 
Відповідно до приписів п. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга може бути розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал про відкриття провадження у справі від 16.08.2021 були отримані представниками сторін, що підтверджується  наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Тобто, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України.
Колегія суддів повідомляє, що клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є такими.
25.09.2020 ТОВ НВП «Донбаснерудпром» (вантажовідправник) зі станції Волноваха відправило ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» (вантажоодержувач), на станцію Жовтнева, за накладною №50891431 у вагоні №66239369 каолин - глина фарфорова.
При дослідженні вказаної накладної №50891431 від 25.09.2020 колегією суддів встановлено, що маса вантажу, визначена вантажовідправником у вагоні №66239369 - 69000 кг, тара - 23800 кг (завантажено насипом; каолин (глина фарфорова); каолин українського виробництва; глина фарфорова (каолин); вантаж розміщено відповідно до п.3 гл. 14 Додатку 3 до СМГС).
26.09.2020 на станції Пологи був складений акт загальної форми №1343/1П у присутності приймальників поїздів Причиненко та Полій, ОВР Марковського та акт загальної форми АРМ ПКО №30345 у присутності агенту комерційного Кузминої І.С.; приймальників поїздів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; ст. ОВР ОСОБА_3 про проведення контрольної перевірки маси вантажу на станції Пологи та затримання вагону до усунення недоліків.
У акті загальної форми АРМ ПКО №30345 від 26.09.2020 зазначено, що вагон №66239369 завантажено понад його вантажопідйомність, при перевантаженні встановлено, що маса брутто - 97860 кг; тара вагону 23800 кг; навантаження за документами - 69000 кг; навантаження фактичне - 74060 кг, що більше документу на 5060 кг та більше вантажопідємності вагону на 5060 кг, що є порушенням п. 15.27. ПТЕ. Нерівномірність завантаження візків складає 6680 кг із перевантаженням на візок більше половини вантажопідйомності вагону на 6680 кг, що є порушенням вимог гл. 1 р. 4 п. 4.3 ТУ дод. 3 до СМГС та загрожує безпеці руху. Складаний комерційний акт за формою ГУ-22. При додатковому огляді виявлено: навантаження на 3 холми, над західним візком нижче бортів 800 мм, над східним візком нижче бортів 1200-1500 мм. Затриманий по станції Пологи до усунення комерційної несправності.
26.09.2020 року на підставі вказаних актів загальної форми №1343/1П, №30345 було проведено контрольне зважування на ст.Пологи вагону №66239369 приймальником поїздів ОСОБА_2 за груповою накладною, вказаною на лицьовій стороні цього акту в присутності: Заст. начальника станції ОСОБА_4 , агента з розшуку ОСОБА_5 , агента комерційного ОСОБА_6 , ст. ОВР ОСОБА_7 на електронних вагонних вагах №89, за результатами якого було складено комерційний акт №463003/76.
Судом досліджено технічний паспорт на засіб вагонновимірювальної техніки станції Пологи №89 від 16.11.2012, в якому зазначено, що повірка ваг проводилась 04.06.2020 та 03.09.2020. Тобто, засіб вагонновимірювальної техніки №89 станції Пологи пройшов всі належні огляди. 
У комерційному акті №463003/76 констатовано, що фактична маса брутто вагона - 97860 кг, тара вагона з перевізного документа - 23800 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 69000 кг,  фактична маса вантажу нетто - 74060 кг, що більше документу на 5060 кг, та понад вантажопідйомності вагону на 5060кг. При комерційному огляді вагона було виявлено - навантаження відповідає документу п.1-3 гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Навантаження нижче бортів в три холми. Виїмки заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Скользуни у вільному положенні. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекосу кузова не має, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.
Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 26.09.2020 (10:17)  у вагоні №66239369 наявне перевантаження у розмірі 5060 кг.
Вагон № 66239369 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для усунення комерційної несправності шляхом перевантаження надлишку вантажу у вагон № 56090848, що підтверджується актом загальної форми №2997/В від 02.10.2020 та відправлено на станцію відправлення Волноваха Донецької залізниці за досилочною накладною № 46712923. 
Таке відвантаження було здійснено відповідно до листа відповідача №01-126 від 29.09.2020, який доповнено листом №01-127 від 01.10.2020 відповідно до яких останній просив здійснити перевантаження надлишків вантажу в інший вагон та відправити на адресу станції Волноваха Донецької залізниці.
Вагон № 66239369 після усунення комерційної несправності відправлено зі станції Пологи Придніпровської залізниці на станцію призначення Жовтнева Одеської залізниці за досилочною накладною № 46502696, що підтверджується копією акту загальної форми № 2995/В від 02.10.2020, який складено у присутності: приймальника поїздів Курілова, ст. ОВР Марковського.
Відвантаження вантажу з вагону №66239369 до вагону №56090848 також було зафіксовано в акті загальної форми АРМ ПКО №30380 від 02.10.2021.
Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 02.10.2020 (09:55) на станції Пологи, у вагоні №66239369 відсутнє перевантаження.
На станції призначення Жовтнева (експорт) Одеської залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні №66239369, який прибув за комерційним актом №463003/76/111 від 26.09.2020, станцією був складений комерційний акт №417503/113 від 07.10.2020  та зроблена відмітка  у розділі «Є» комерційного акту №463003/76/111 від 26.09.2020, як то передбачено п.12 Правил складання актів.
Вказані обставини стали підставою для нарахування штрафу у сумі 40825,00 грн за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу та звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог з таких підстав.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Згідно з ст. 24 Статуту залізниць, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.
Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №50891431 від 25.09.2020, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм електронним цифровим підписом підтвердила менеджер ЗЕД Чурсіна Інна Олександрівна у п. 55 накладної, а саме у вагоні №66239369 маса вантажу 69000 кг.
За змістом ст. 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.
Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.
Стаття 122 Статуту визначає, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Отже, згідно з ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі згідно з ст. 118 Статуту залізниць (5-кратна провізна плата за всю відстань перевезення). 
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який здано до перевезення залізницею.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
При дослідженні складеного на станції Пологи комерційного акту №463003/76 від 26.09.2020 колегією суддів встановлено, що контрольне зважування вагону №66239369 здійснювалось приймальником поїздів ОСОБА_2 в присутності заступника начальника станції ОСОБА_4 , агента з розшуку ОСОБА_5 , агента комерційного ОСОБА_6 , ст. ОВР ОСОБА_7 .
Вказаний комерційний акт №463003/76 від 26.09.2020 підписаний заступником начальника станції ОСОБА_4 , агентом з розшуку ОСОБА_5 та приймальником поїздів ОСОБА_2 .
Апелянт наполягає, що агент ОСОБА_5 мав право на підписання від імені залізниці комерційного акту №463003/76, оскільки день його складання 26.09.2020 був суботою і начальник району (вантажного) був вихідним.
Проте, відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення з ТОВ НВП "Донбаснерудпром" штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 40825,00 грн господарський суд дійшов висновку, що комерційний акт №463003/76 від 26.09.2020 замість начальника вантажного району підписано не повноважною особою - агентом ОСОБА_5 , оскільки позивачем не надано суду штатного розпису станції Пологи в підтвердження відсутності начальника вантажного району на момент складання акту.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до п. 10 Правил складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 567/6855 від 08.08.2002 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Тобто, п. 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти. 
Судом враховуються висновки Верховного суду зроблені в постанові від 21.08.2019 № 905/2360/18  про те, що у разі, коли в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено у пункті 10 Правил складання актів.
Проте, виходячи зі спірних відносин, спір не стосується відсутності посади начальника вантажного району на станції Пологи, а стосується відсутності останнього в момент складення, підписання спірного комерційного акту. 
Як свідчать матеріали справи, комерційний акт №463003/76 від 26.09.2020 замість начальника вантажного району підписаний агентом з розшуку Малютенко С.Г., на підтвердження повноважень якого подано робочу (посадову) інструкцію цього працівника та наказ начальника станції Пологи Придніпровської залізниці №21 від 11.02.2020.
При дослідженні вказаного наказу №21 від 11.02.2020 колегією суддів встановлено, що у п. 2 затверджено перелік працівників станції Пологи та уповноважено їх на підписання від імені залізниці комерційних актів, на термін відсутності начальника району (вантажного), зокрема агента з розшуку Малютенко С.Г.
Отже, наказом №21 чітко передбачено, що агент з розшуку ОСОБА_5 має право на підписання від імені залізниці комерційних актів тільки у разі відсутності начальника району (вантажного). 
При цьому, у відповіді на відзив від 16.04.2021 № 13-04/205 та у письмових поясненнях від 24.05.2021 № 13-04/340 позивач зазначав, що в штаті структурного підрозділу залізниці взагалі не передбачено посади начальника вантажного району, у зв`язку з чим,  відповідно до п.10 Правил складання актів, згідно наказу начальника станції Пологи Придніпровської залізниці № 21 від 11.02.2020 було визначено осіб на підписання від імені залізниці комерційних актів.
Згодом, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що день складання комерційного акту 26.09.2020 - була субота, тому в цей день був відсутній начальника вантажного району. 
Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначено про неодноразові пропонування позивачу надати належні та допустимі докази на підтвердження відсутності під час підписання спірного комерційного акту начальника району (вантажного) на станції Пологи, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Проте, позивач не надав жодних доказів.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Статтею 164 ГПК України покладено обов`язок саме на позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Проте, позивач лише в суді апеляційної інстанції заявив клопотання про прийняття апеляційним судом додаткових документів, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції - Правил внутрішнього трудового розпорядку станції Пологи та Табелю обліку використання робочого часу за вересень 2020 та просив вважати об`єктивними причини щодо ненадання їх суду першої інстанції в розумінні вимог п. 3 ст. 269 ГПК України. 
Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, для прийняття апеляційним судом нових доказів позивач повинен: довести винятковість випадку та надати докази об`єктивних причин що не залежали від позивача через які такі документи він не подав до суду першої інстанції. 
У апеляційній скарзі позивач не визначає жодної причини через яку він не подав вказані документи до суду першої інстанції та жодним чином не обгрунтовує винятковість випадку.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19, системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т. ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи. 
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 909/965/16 та від 18.11.2020 у справі № 910/11152/19.
Відповідно до п. 34 Постанови Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 910/11152/19, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем в апеляційній скарзі не наведено жодної причини не подання та неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції, а отже вказані документи не можуть бути прийняті апеляційним судом в якості доказів у даній справі.
Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.
Належність доказів по суті це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
Такий правовий висновок викладено у постанові від 14.06.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/17658/19.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України      наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Враховуючи те, що до основних засад (принципів) господарського судочинства відносяться  рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність, суд вирішуючи цей спір, виходить з того, що кожна сторона повинна вчиняти усі дії задля правильного, об`єктивного та законного вирішення спору, тому  позивач зобов`язаний був надати належні та допустимі докази на підтвердження відсутності під час підписання спірного комерційного акту (26.09.2020) начальника району (вантажного) на станції Пологи. Проте, як вже зазначалось, позивач не надав таких доказів, відповідно доводи відповідача не спростував. 
З огляду на недоведеність позивачем права агента з розшуку Малютенко С.Г. підписувати спірний комерційний акт №463003/76, колегія суддів вважає обгрунтовним висновок суду першої інстанції про те, що вказаний комерційний акт не підписаний у спосіб, визначений п. 10 Правил складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 567/6855 від 08.08.2002 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та не може бути підставою для стягнення з ТОВ НВП "Донбаснерудпром" штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 40825,00 грн. 
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а господарським судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до    ст. 129 ГПК України    судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст.    129,    269,    270,    275,    276,    281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі № 905/401/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов