КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
08 листопада 2021 року                                                                                        м. Київ
 
Унікальний номер справи № 752/14776/21
Суддя в суді першої інстанції: Дідик М.В. 
Провадження № 33/824/4880/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. (а.с. 9-10).
Не погодившись з вказаною постановою, 20 жовтня 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковбаса О.С. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на звернення з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку зазначав, що вперше з апеляційною скаргою апелянт звернувся в строк, а саме 17 вересня 2021 року. Проте очікуючи призначення дати засідання було виявлено, що 29 вересня 2021 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто з тих підстав, що не підтверджено повноваження адвоката, а саме не додано витяг з договору про надання правової допомоги.
В обґрунтування вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі зазначав, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Пояснював, що працівники поліції не встановлювали у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння при складанні протоколу, більше того, у нього не було ознак сп`яніння, зазначених у протоколі. Вказував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише висловив недовіру працівникам поліції, які його зупинили, та просив пройти огляд на стан сп`яніння в інший спосіб, зокрема, шляхом виклику іншого патруля патрульної поліції. Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на ознаки алкогольного сп`яніння та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я та не відсторонено від керування транспортним засобом. З огляду на вказане, складений протокол не є належним доказом у справі, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню (а.с. 35-44).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ковбаси О.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, яке відбулось 10 вересня 2021 року та у якому була винесена постанова.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З метою реалізації права на апеляційне оскарження, в тому числі у випадку неотримання повного тексту судового рішення у строк, який би дозволяв своєчасно подати апеляційну скаргу, частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у вказаній частині статті зазначено, що у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд може поновити його за відповідним клопотанням апелянта.
З матеріалів справи вбачається, що вперше з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковбаса О.С. звернувся 17 вересня 2021 року (а.с. 12-17).
Проте постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу було повернуто з тих підстав, що до ордера адвоката не було додано витягу з договору про надання правової допомоги (а.с. 31-32).
Як зазначав захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковбаса О.С., про повернення апеляційної скарги дізнався 18 жовтня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Враховуючи, що вперше апеляційну скаргу на оскаржувану постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року було подано в межах десятиденного строку, яку повернуто постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.
Встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 213390 від 16 травня 2021 року о 04 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. К. Малевича, 11, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився про що зазначено в протоколі працівником поліції, який склав протокол (а.с. 1).
Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Матеріалами справи підтверджується, що вказаних вимог ПДР України водієм не було дотримано.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 1-3).
Апеляційний суд перевірив наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що 16 травня 2021 року о 03 год. 55 хв. працівники поліції зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , на його вимогу повідомили йому причину зупинки та виявивши під час спілкування ознаки у нього алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 в свою чергу вимагав у поліцейських доказів, які б підтвердили законність причини зупинки його транспортного засобу, та зазначив, що буде проходити тест на стан алкогольного сп`яніння при другій патрульній поліції. Працівник поліції декілька разів запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та зазначив, що у випадку відмови такі дії водія будуть розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Коли під`їхав другий патруль поліції, ОСОБА_1 з`ясовував причину зупинки його транспортного засобу та огляд на стан сп`яніння не пройшов, на підставі чого і було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 3).
Наданий представником апелянта - адвокатом Ковбаса О.С. в суді апеляційної інстанції і оглянутий апеляційним судом в судовому засіданні відеозапис подій зафіксованих з мобільного телефону ОСОБА_1 не спростовує вищевказаних обставин зафіксованих нагрудною камерою працівника поліції (а.с. 73).
Апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що дії ОСОБА_1 свідчать про його фактичне ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, водій не виявив бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (на місці зупинки транспортного засобу та/або в найближчому закладі охорони здоров`я) на вимогу першого патрульного екіпажу та зажадав виклику другого патрульного екіпажу, проте, не пройшов такий огляд і коли прибув другий екіпаж патрульної поліції, хоча ставив таку умову першому екіпажу і неодноразово висловлював, що не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3, 73).
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, відеозапис є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і  відхилив посилання апелянта на невідповідність дій працівників поліції вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно  ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння є неспроможними з огляду на відмову водія від проходження огляду, що і є складом адміністративного правопорушення.
Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковбаси О.С. про визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом та виклик свідків апеляційний суд залишив без задоволення з огляду на те, що фактичні обставини події зафіксовані відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції як це передбачено ст. 266 КУпАП, що дає змогу суду надати ним належну оцінку, а тому відсутні підстави підтверджувати зафіксовані відеозаписом обставини ще й допитом свідків. При цьому, у справі наявні докази на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому апеляційний суд їх відхилив.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                     _________________                             Б.Б. Левенець