П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/23248/18
Провадження № 22-з/4815/54/21

Рівненський апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Щербяк Юлії Василівни та представника ОСОБА_2 – адвоката Оспанова Романа Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності,
в с т а н о в и в :
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності, та залишено без задоволення вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Оспанова Р.О. і представника ОСОБА_1 – адвоката Щербяк Ю.В. задоволено та рішення суду першої інстанції скасовано. 
Позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалося. 
17 вересня 2021 року адвокатом Щербяк Ю.В. подано заяву, де вона просила ухвалити додаткове рішення у справі за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - адвоката Оспанова Романа Олеговича і представника ОСОБА_1 - адвоката Щербяк Юлії Василівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності.
Звертала увагу на те, що до суду першої інстанції, на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України до закінчення судових дебатів було подано детальний розрахунок судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом даної справи. До розрахунку додано підтверджуючі документи, зокрема, копії акту приймання-передачі виконаних робіт, рахунку, виписки. Також, у матеріалах справи перебуває квитанція про сплату судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги.
Крім іншого, заяву про ухвалення додаткового рішення подано адвокатом Оспановим Р.О., де він просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 22 960,15 грн., з яких: за подання позовної заяви в розмірі 1 584,06 грн.; за подання апеляційної скарги в розмірі 2 376,09 грн.; на проведення судової експертизи в розмірі 6 000 грн.; витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн.;        витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 3000 грн.
Покликався на те, що ним було подано до суду першої інстанції заяву про стягнення судових витрат від 04.02.2021, до якої долучено розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та копію квитанції про оплату судової експертизи. При цьому, незважаючи на те, що в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, вартість проведення земельно-технічної експертизи зазначалась в розмірі 5000 грн., однак фактична її вартість склала 6000 грн. Крім того, ОСОБА_2 поніс витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 2376,09 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з апеляційним оскарженням, у розмірі 3000 грн. Копія квитанції, що підтверджує сплату судового збору, була долучена до апеляційної скарги.
Заява адвоката Щербяк Ю.В. підлягає до задоволення, а заява адвоката Оспанова Р.О. – до часткового задоволення.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Між тим, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст.7 ЦПК України). 
Тому відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України колегія вважає можливим провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Як видно з матеріалів справи, за подання до суду позову ціною 158 406 грн. у 2018 році ОСОБА_2 сплачено 1% від його ціни, а саме 1 584,06 грн. 
Ціна позову підтверджувалась договором дарування від 04 грудня 2016 року, згідно з яким вартість заявленої позивачем до виділу частки домоволодіння, а саме його ј частини, згідно з звітом про оцінку вартості об`єкта нерухомого майна становила саме 158 406 грн. 
Також в позовній заяві вказувався попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, де ОСОБА_2 заявлялось до відшкодування такі суми: 1 584,06 грн. – сплачений судовий збір; 5 000 грн. – оплата вартості земельно-технічної експертизи; 10 000 грн. – понесені витрати на професійну правничу допомогу. 
У поданому відзиві на позов ОСОБА_3 покликалась на його необґрунтованість. 
Зі свого боку ОСОБА_1 у поданому відзиві пред`явлені вимоги визнавала та не заперечувала проти ухвалення рішення про їхнє задоволення. 
Окрім того, ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за яку нею було сплачено 1 584,06 грн. 
Представник ОСОБА_2 щодо задоволення зустрічного позову не заперечував, тоді як представник ОСОБА_3 висловлювався проти задоволення й зустрічних вимог.
При цьому ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2019 рок у було задоволено відповідні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено експертам ПП "Експерт-Рівне" з наданням дозволу на залучення спеціалістів землевпорядників. Витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи покладено на сторін, що подали клопотання.
04 лютого 2021 року адвокатом Щербяк Ю.В. подано детальний розрахунок судових витрат, де, окрім судового збору за пред`явлення зустрічної позовної заяви, зазначалось, що надання професійної правничої допомоги адвокатом оцінено у 10 000 грн., без опису кожної з наданих послуг окремо, її ціни, а також витраченого часу. 
До детального розрахунку було приєднано акт приймання передачі виконаних робіт, в якому вказувалось, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги проводились такі роботи: вивчення наданих документів, вивчення законодавства та правовий аналіз судової практики з даної категорії справ, розробка стратегії у справі. Підготування зустрічної позовної заяви та документів для подачі заяви до суду. Написання та інших подання процесуальних документів та документів правового характеру (заяви, клопотання, ін.) Участь у судових засіданнях протягом усього часу розгляду справи. Представництво інтересів замовника під час переговорів щодо досудового врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди. Також було додано рахунок Адвокатського бюро "Щербяк та партнери" на суму 10 0000 грн. та надану АТ КБ "Приватбанк" виписку по рахунку бюро про зарахування цих коштів. 
Того ж дня адвокатом Оспановим Р.О. подавалась заява про стягнення судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідачів на користь свого довірителя 10 000 грн. правничої допомоги та понесених 6 000 грн. на проведення судової експертизи. 
До заяви надавались розрахунок витрат на правничу допомогу з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а саме: за позовну заяву – 5 000 грн.; за клопотання про призначення судово-будівельної експертизи – 1 000 грн.; за клопотання про витребування доказів судом – 500 грн.; за клопотання про витребування матеріалів інвентаризаційної справи – 500 грн.; за участь адвоката в судових засіданнях – 3 000 грн. Також надавалась видана АТ КБ "Приватбанк" квитанція про сплату 6 000 грн. за договором з ПП "Експерт-Рівне".
За оскарження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рішення суду попередньої інстанції в апеляційному порядку підлягало сплаті по 2 376,09 грн. (1 584,06х150%). 
Попередні (орієнтовні) розрахунки сум судових витрат за перегляд апеляційним судом рішення Рівненського міського суду заявниками не подавались. 
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу та проведення експертизи. 
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. 
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Заразом, статтею 142 ЦПК України встановлено порядок розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
Відповідно до ч.1 цієї статті у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Тому Ѕ сплаченого ОСОБА_2 за пред`явлення до суду першої інстанції позову судового збору, а саме 792,03 грн., та Ѕ сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору – 1 188, 05 грн., підлягає останньому до компенсації за рахунок ОСОБА_3 , адже нею позов визнано не було. 
Беручи до уваги визнання первісного позову ОСОБА_1 , то з неї підлягає до стягнення на користь ОСОБА_2 лише ј сплаченого ним за позов та апеляційну скаргу судового збору, тобто 396,02 грн. і 594,02 грн. відповідно, а інша частина підлягає поверненню з Державного бюджету України. 
За таким же принципом слід розподілити судовий збір, що понесений ОСОБА_1 за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Так, Ѕ судового збору, що сплачений нею за пред`явлення до суду першої інстанції зустрічного позову, а саме 792,03 грн., та Ѕ сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору – 1 188, 05 грн., підлягає стягненню на її користь з ОСОБА_3 , а ј з ОСОБА_2 – 396,02 грн. і 594,02 грн. 
При цьому колегія суддів дійшла висновку про звільнення заявників від обов`язку сплачувати одне одному судовий збір, суми якого є рівнозначними, тобто слід застосувати принцип взаємозаліку понесених і таких, що підлягають відшкодуванню, судових витрат. Тому ј сплаченого ними судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції розподілу на підлягають. 
Отже, з ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1 980,08 грн. судового збору (792,03+1 188,05)
Зі свого боку, по 990,04 грн. позивачам підлягає поверненню з державного бюджету (396,02+594,02).
Щодо понесених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожним по 10 000 грн. витрат на правничу допомогу, то за рахунок ОСОБА_3 підлягає компенсації на їхню користь лише по 5 000 грн., а інша частина, виходячи із зазначеного принципу взаємозаліку та пропорційності, відшкодуванню заявниками одне одному не підлягає. 
Понесені та документально підтвердженні ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи з урахуванням норми ч.10 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача з ОСОБА_3 . 
Колегія суддів зважає на те, що всупереч ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подав, на доказування обставин неспівмірності витрат доказів не надавав.
З приводу компенсації ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з переглядом оскаржуваного рішення апеляційним судом, то колегія суддів, враховуючи свої дискреційні повноваження, відмовляє у їх стягненні з інших сторін, позаяк позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку цих витрат, а також не було доведено поважності неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у день прийняття постанови. 
Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Зважаючи на наведене і керуючись ст. ст. 141, 246, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Щербяк Юлії Василівни про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити. 
Заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Оспанова Романа Олеговича про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково. 
Здійснити перерозподіл судових витрат у справі таким чином. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 792 (сімсот дев`яносто дві) гривні 03 копійки судового збору за пред`явлення позову, 1 188 (одну тисячу сто вісімдесят вісім) гривень 05 копійок судового збору за подання апеляційної скарги, 5 000 (п`ять тисяч гривень) понесених на професійну правничу допомогу та 6 000 (шість тисяч) гривень понесених витрат на судову експертизу, а всього 13 980 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 08 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 792 (сімсот дев`яносто дві) гривні 03 копійки судового збору за пред`явлення позову, 1 188 (одну тисячу сто вісімдесят вісім) гривень 05 копійок судового збору за подання апеляційної скарги та 5 000 (п`ять тисяч гривень) понесених на професійну правничу допомогу, а всього 6 980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 08 копійок.
Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 04 копійки судового збору, з яких 396 (триста дев`яносто шість) гривень 20 копійок сплачено при пред`явленні позову та 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 02 копійки при поданні апеляційної скарги. 
Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 04 копійки судового збору, з яких 396 (триста дев`яносто шість) гривень 20 копійок сплачено при пред`явленні позову та 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 02 копійки при поданні апеляційної скарги. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 
Відповідач: ОСОБА_3 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 

Головуючий:                                      С.В. Хилевич

Судді:         С.В. Боймиструк

                С.С. Шимків