ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7361/21 Справа № 191/4171/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
при секретарі: Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Синельниківської міської ради на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Виконавчого комітету Синельниківської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради,  ОСОБА_2 про оскарження рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини , -

В С Т А Н О В И В:
       У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Синельниківської міської ради про оскарження рішення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29 серпня 2011 року вона та третя особа, ОСОБА_2 , уклали шлюб, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №2. Мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 191/1182/13-ц від 27 червня 2013 року шлюб розірваний.
Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати з позивачем.
30 січня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області № 437/5445/12 було прийнято рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки.
13 грудня 2018 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 191/2477/13-ц було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки.
Наразі взаємовідносини позивача з батьком дитини мають досить складний та напружений характер, будь-яка зустріч закінчується сваркою та з`ясуванням стосунків. ОСОБА_2 намагається перейти на особистості та підвищує голос, провокує сварку, обзиває її, іноді застосовує фізичне та психологічне насилля.
Таку поведінку він дозволяє собі у відношенні їхньої доньки, та має на меті принизити її авторитет в очах малолітньої дитини, не дбаючи про її психічне здоров`я, емоційний спокій та душевну рівновагу.
За результатами звернення ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Синельниківської міської ради, Виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 23 жовтня 2019 року винесено Рішення № 323, яким визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Про вказане рішення позивача не було повідомлено, вона вважає його незаконним, тому просила скасувати.
       Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23 жовтня 2019 року №323 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , як незаконне та скасовано його. Розподілено судові витрати.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. 
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтво видане виконавчим комітетом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 28.03.2012 року за актовим записом №10 (а.с.12 т.1).
       Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.06.2013 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало чинності 09.07.2013 року (а.с.14 т.1).
       Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх заробітків (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення набрало чинності 22.01.2019 року (а.с.17-18 т.1).
       У висновку служби у справах дітей Синельниківської міської ради від 16.09.2019 року №350 зазначено про доцільність визначити проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25 т.1).
       Згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.10.2019 року №323 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 » визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.19 т.1).
       Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що про вказане рішення її не було повідомлено, вона вважає його незаконним, тому просила скасувати.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання недійсним рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.10.2019 року №323 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3  з батьком  ОСОБА_2 », оскільки зазначене рішення прийнято у відсутності матері дитини  ОСОБА_1 . При цьому судом встановлено, що мати дитини характеризується позитивно, доводи щодо її жорстокого поводження відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження. Крім того, малолітня ОСОБА_3 зазначила, що бажає проживати з мамою.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
       Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
       Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
       У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
       Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
       Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
       Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів унормовано статтею 19 СК України, якою визначено:
1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.
2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.
4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
           Відповідно до частини 1 статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
           Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
           Рішення органу опіки та піклування є обов"язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов"язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (частина 2 статті 158 СК України).
           Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов"язаної із захистом прав дитини визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов"язаної із захистом прав дитини, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 в редакції на час спірних правовідносин (далі - Порядок №866).
       Проте в межах вирішення цієї справи суд має перевірити дотримання уповноваженим державним органом встановленого законом порядку прийняття рішення щодо дітей, тільки у разі дотримання цього порядку такий висновок може бути оцінений судом при розгляді судом спору щодо місця проживання дитини з точки зору його обґрунтованості та відповідності інтересам дитини.
       Пунктом 72 Порядку №866 унормовано, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).
       Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
       Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
       У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.
       Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
       Далі цим же пунктом Порядку №866 визначено, що після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.
       Наведені правила вказують, що для визначення місця проживання працівники служби зобов"язані провести обстеження умов проживання обох батьків та провести з ними бесіду.
       Поряд з цим, матеріалами справи встановлено, що такого обов"язку не дотримано, що дає підстави для висновку про порушення рівності у батьківських правах другого з батьків та неповноти з"ясування необхідної інформації для прийняття відповідного рішення.
       Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Синельниківської міської ради від 13.09.2019 року ОСОБА_1 було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради на 18.09.2019 року о 09-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 з приводу розгляду заяви ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, з ним. У разі неявки засідання може бути перенесено на 16.10.2019 року на 09-00 год. Однак, якщо не буде поважних причин неявки на засідання дане питання буде розглянуто без участі ОСОБА_1 (а.с.27 т.1).
       Згідно копії листка непрацездатності КЗ «Синельниківської міської лікарні» Серії АДС №886138 ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у період з 07.10.2019 року по 16.10.2019 року.
       В матеріалах справи міститься висновок Служби у справах дітей Синельниківської міської ради від 16.09.2019 року за №350 про доцільність визначити проживання малолітньої ОСОБА_3 ,2012 року народження, з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25 т.1).
       Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.10.2019 року за №323 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 » визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.19 т.1).
       Наведені вище обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення було прийнято за відсутності позивача, у зв*язку з чим вона не мала можливості навести свої доводи та заперечення.
       На підставі зазначеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.10.2019 року за №323.
       Доводи апеляційної скарги про те, що позивач була повідомлена про засідання служби у справах дітей, на якому приймалося оскаржуване рішення, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
       Також матеріалами справи та наявними у ній доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивач характеризується негативно та не знаходить спільної мови з дитиною, оскільки допитані у суді першої інстанції свідки пояснили протилежне, а також даний факт спростовується характеристикою ОСОБА_1 за місцем мешкання та місцем роботи.
       Крім того, колегією суддів береться до уваги думка, висловлена в судовому засіданні суду першої інстанції малолітньої ОСОБА_3 , яка зазначила, що бажає проживати з мамою.
       Оскільки матеріали справи містять докази порушень, допущених при прийнятті рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.10.2019 року за №323 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 », то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання зазначеного рішення недійсним.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачає.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Синельниківської міської ради - залишити без задоволення.
       Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач                                                                                                                                        
                                                                               І.Ю. Ткаченко

                                                                               М.М. Пищида