ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2021 р.           Справа№ 910/1858/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги
ОСОБА_1 
на рішення  господарського суду міста Києва від 13.04.2021
у справі  №    910/1858/21 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"
до    ОСОБА_1 
про  стягнення 58  877,51 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 58    877,51 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 24.10.2019, у тому числі: 46    217,72 грн - заборгованості за кредитом, 1    879,79 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 10    780,00 грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 24.10.2019 щодо повернення кредитних коштів. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/1858/21 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 46  217 грн 72 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у сумі 1  879  грн 79 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 10    780 грн 00 коп. та судовий збір у сумі 2  270  грн 00 коп.    

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 58    877, 51 грн, яка складається із: 46    217, 72 грн - заборгованості за кредитом, 1    879, 79 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 10    780, 00 грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва  від 14.06.2021, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми ст. 20 ГПК України, оскільки діяльність відповідача, як фізичної особи - підприємця, була припинена до розгляду цієї справи в суді.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 справу № 910/1858/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М.,    Владимиренко С.В.
                      
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/1858/21 залишено без руху; надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги,  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення господарського суду господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №        910/1858/21, розгляд апеляційної скарги        постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в порядку  ст. 270 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як було встановлено місцевим господарським судом та підтверджено судом апеляційної інстанції, відповідно до заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, які разом із заявою становлять договір банківського обслуговування, поданої до установи відповідача 24.10.2019 ФОП ОСОБА_1, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни.

За пунктом 1.1 заяви про приєднання істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Згідно з п.п. 1.2. та 1.3. заяви про приєднання розмір кредиту становить 70    000,00 грн. Строк кредиту - 12 місяців з дати видачі коштів клієнту.

Пунктами 1.4., п. 1.5. заяви про приєднання передбачено, що проценти за користування кредитом становлять: перші 6 місяців 1,7 % в місяць від поточного розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,5 % від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором становлять 4% від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві.

Пунктом 3.2.8.3.1.4. Умов встановлено, що клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунку відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі.    Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.8.3.2. Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 3.2.8.6.2.).

Згідно з п. 3.2.8.3.3. Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами.

Пунктом 3.2.8.3.4. Умов визначено, що в разі: порушення строку повернення кредиту, визначеного п. 1.3. Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку; настання обставин, передбачених п. 3.2.8.3.1.4. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку; настання обставин, передбачених п. 3.2.8.6.2., п. 3.2.8.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2  ст. 625 ЦК України  встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.

За положеннями п. 3.2.8.5. Умов клієнт зобов`язується, в тому числі: оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2.; повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити банку проценти згідно з п.п. 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2.

В п. 3.2.8.5.6. Умов передбачено, що клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів згідно з заявою ( здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу щодо Послуги, сума неоплаченого платежу виноситься на прострочення до моменту погашення.

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3 цього договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2. Нарахування процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на початковий розмір кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві (п. 3.2.8.3.1.). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п. 3.2.8.9.1., 3.2.8.9.2., 3.2.8.9.3.).

Пунктом 3.2.8.9.6. Умов встановлено, що зобов`язання за цим договором виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 3.2.8.5.14 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з підрозділом 3.2.8.10. цього договору, далі - процентів згідно з п. 3.2.8.3.4. цього договору, далі - прострочених процентів згідно з п. 3.2.8.3.3. цього договору, далі - простроченого кредиту, далі - процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим договором, проводиться не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.8.9.3. цього договору. У разі несплати процентів у відповідні дати сплати, визначені в цьому договорі, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат банку згідно з п.п. 3.2.8.5.14. цього договору за згодою сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

На виконання своїх зобов`язань за вказаним договором позивачем надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 70    000,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів виконав неналежним чином, грошові кошти за умовами договору в повному обсязі не сплатив, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За приписами ч. 2  ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею   627 ЦК України  встановлено, що відповідно до  ст. 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі  ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями ч. ч. 1, 3  ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник    зобов`язаний    повернути    позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі    або    речі,    визначені    родовими ознаками,    у    такій    самій кількості,    такого самого роду та такої самої якості,    що були передані йому позикодавцем) у    строк    та    в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2  ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі  ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до  ст. 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не  допускається.

За приписами ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 3  ст. 13 ГПК України  визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1  ст. 73 ГПК України  встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 70    000, 00 грн, що засвідчено  випискою по рахунку.

В той же час, належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ФОП ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеним з позивачем договором кредиту в частині повної та своєчасної сплати кредиту та відсотків за ним сторонами надано не було.

За таких обставин вмотивованим є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на припинення державної реєстрації відповідача, як ФОП, до початку розгляду справи судом першої інстанції, колегія зазначає таке. 

Цивільний процесуальний кодекс  України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2019 позивач та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (як клієнт) уклали кредитний договір про надання останній кредиту для фінансування поточної діяльності клієнта та/або придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені терміни, згідно з яким фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приєдналась до Умов та правил надання послуг «КУБ».

Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, в т.ч. нарахованих відсотків.

Відповідно до  статті 4 ГПК України  право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною першою  статті 45 ГПК України  сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в  статті 4 цього кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у  статті 20 цього кодексу.

Відповідно до частини першої  статті 20 ГПК України  господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи частини першої  статті 20 ГПК України, а також статей  4  і  45  цього  кодексу  для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність  спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12  постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Відповідно до  статті 3 ГК  України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з частиною першою  статті 128 ГК України  громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до  статті 58 цього кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (частина перша  статті 173 ГК України).

Наданий відповідачу як фізичній особі-підприємцю кредит не є споживчим, а кредитний договір спрямований на фінансування поточної діяльності для придбання основних засобів, тобто пов`язаний з підприємницькою діяльністю відповідача. 

Статтею 52 ЦК України  передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ч.1).

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №640/16902/18 та від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 зазначено, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. 

При цьому, якщо спірні правовідносини виникли щодо виконання  фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у особи з втратою статусу  фізичної особи-підприємця не припинилися, то спір відноситься до юрисдикції господарського суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №640/16902/18).

Враховуючи викладене, колегія не може визнати доводи скаржника обґрунтованими. 
                  
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1    ст. 275 ГПК України        суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно      ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/1858/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Судові витрати.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з  ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.    

Складання повного тексту постанови.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 233 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/1858/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Матеріали справи № 910/1858/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко