Справа № 128/2375/21 
Провадження № 33/801/840/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 130, статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.
У постанові суду зазначено, що 11.08.2021 орієнтовно о 18 год. у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Медвеже Вушко, по вул. Бригадній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет та зіткнення з гіллям, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. 
Також, 11.08.2021 о 18 год 00 хв. у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Медвеже Вушко, по вул. Бригадній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вжив алкогольні напої, освідування проводилось у встановленому законом порядку в медичному закладі, висновок №1935 – алкогольне сп`яніння. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року скасувати, справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції грубо порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто у його відсутність та відсутність його захисника, без належного повідомлення про розгляд справи. 
Також скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення містять суперечливу інформацію, оскільки в протоколі №099721 час події ДТП зазначено – близько 20:00 год., а в протоколі №449603 час події зазначено – 18:00 год., відтак незрозуміло про яку подію, що мала місце о 18:00 год. йдеться. При цьому, в схемі ДТП зазначено, що вона сталася о 20:15 год., а в поясненнях свідків, що містяться у матеріалах справи зазначено, що вони чули як правопорушник повідомляв, що він не впорався з керуванням транспортного засобу близько 17:00 год. Таким чином, відомості, які внесено до протоколу не відповідають дійсності. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є незаконним, так як будь – яких ушкоджень автомобіль, яким він керував не зазнав, в схемі ДТП в графі «перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» зазначено «переднє центральне». 
Також скаржником зазначено, що огляд на освідування проводився поза межами визначеного законом часу, а направлення на огляд не відповідає вимогам інструкції. Під час складання протоколу за адресою медичного закладу свідки були відсутні. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вранці 11.08.2021 він рухаючись в с. Медвеже Вушко самостійно з`їхав на узбіччя дороги та залишив там свій транспортний засіб, відлучившись із вказаного місця. Після чого, того ж дня він вживав спиртні напої, оскільки потреба керувати автомобілем у нього відпала. Також, скаржник зазначив, що будь – яких пошкоджень його транспортний засіб не містить, що спростовує сам факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди. З приводу пояснень, наданих ним працівникам поліції, то останні фактично примусили його висловлювати таку інформацію, скориставшись його станом та необізнаністю у законодавстві. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків. 
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 18.10.2021.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449603, 11.08.2021 о 18 год 00 хв. у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Медвеже Вушко, по вул. Бригадній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вжив алкогольні напої, освідування проводилось у встановленому законом порядку в медичному закладі, висновок №1935 – алкогольне сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною четвертою статті 130 КУпАП. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099721, 11.08.2021 близько 20:00 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет та зіткнення з гіллям, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. 
Однак, як зазначено у постанові Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року, правопорушення, передбачені статтею 124 та частиною четвертою статті 130 КУпАП були вчинені гр. ОСОБА_1 11.08.2021 орієнтовно о 18:00 год.
Таким чином, обставини викладені у оскаржуваній постанові не відповідають змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099721 від 11.08.2021, зокрема, оскаржувана постанова суду першої інстанції та протоколи про адміністративне правопорушення містять суперечливі відомості щодо встановлення обставин та часу вчинення дорожньо-транспортної пригоди та щодо подальшого вживання водієм алкогольних напоїв.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність саме за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
З аналізу зазначених вище протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 та частиною четвертою статті 130 КУпАП слідує, що ДТП за участі гр. ОСОБА_1 відбулося 11.08.2021 близько 20:00 год., а вживання алкоголю останнім мало місце 11.08.2021 о 18:00 год., тобто до моменту здійснення ДТП, що не узгоджується із диспозицією частини четвертої статті 130 КУпАП. 
При цьому, в схемі ДТП зазначено, що вказана пригода сталася о 20:15 год., а в поясненнях свідків, що містяться у матеріалах справи зазначено, що вони не були свідками даної ДТП, однак зі слів самого правопорушника їм стало відомо про те, що він не впорався з керуванням транспортного засобу близько 17:00 год. 
З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних відомостей щодо точного часу вчинення інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень. 
Відтак, доводи апеляційної скарги щодо суперечності змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оскаржуваної постанови суду першої інстанції та встановлених обставин, є такими, що заслуговують на увагу.
Натомість, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, кваліфікуючи його дії, судом першої інстанції самостійно змінено фабулу обвинувачення (протоколу про адміністративне правопорушення).
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. 
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані розбіжності, що містяться у матеріалах справи. 
Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з огляду на наступне. 
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Ураховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, а тому при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали. На це звернено увагу і в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Згідно з пунктом 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099721 від 11.08.2021 слідує, що 11.08.2021 орієнтовно о 20:00 год. у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Медвеже Вушко, по вул. Бригадній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет та зіткнення з гіллям, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху. 
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено схему ДТП від 11.08.2021. 
Згідно з п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 12015 року №1408/27853 схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.
Однак, в порушення вимог вищевказаної інструкції, зі змісту долученої до матеріалів справи вищевказаної схеми ДТП не вбачається чіткого місця розташування транспортного засобу. 
При цьому, в графі «перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» даної схеми зазначено - «переднє центральне», відтак із вказаних відомостей неможливо встановити, яких саме пошкоджень зазнав автомобіль, і чи взагалі пошкодження як такі мали місце. 
У пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
За змістом пункту 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З матеріалів справи слідує, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в доданих матеріалах не зазначено будь-яких належних та достовірних відомостей, які могли б вказувати на здійснення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Отже, відсутність належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в свою чергу виключає і доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, при цьому суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази і щодо того чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння і вчинення вказаного правопорушення йому не інкриміновано.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява №16347/02, та «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, заява №36673/04 ).
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі наведені факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною четвертою статті 130 КУпАП є недоведеною.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 та частиною четвертою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:  В. В. Оніщук