УХВАЛА
 
04 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 541/2201/20
провадження № 61-17759ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, треті особи: Завідувач Великосорочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Юлія Олексіївна, Великосорочинська сільська рада Миргородського району, Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Великосорочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, у якому просила стягнути з відповідачів на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2019 року по 23 жовтня 2020 року в сумі 105 536,03 грн, відшкодувати моральну шкоду, завдану внаслідок порушення трудових прав позивача - 50 000,00 грн. Всього просила стягнути на свою користь 155 536,03 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з              08 листопада 2019 року по 23 жовтня 2020 року в сумі 105 536,03 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів та 25 000,00 грн                                                 у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району задоволено. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
29 жовтня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У пункті 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Справа № 541/2201/20 є малозначною в силу закону, оскільки ціна позову в ній становить 155 536,03 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» цього показника на рівні                              2 270,00 грн складає 227 000,00 грн (100 х 2 270,00). 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку                                з положеннями частини другої статті 235 КЗпП України стосовно початку перебігу строку звернення до суду, оскільки відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та справа має виняткове значення для позивача, оскільки мова йде про відшкодування заробітку якого позивач незаконно позбавлена і не отримувала протягом року та завдану моральну шкоду внаслідок суттєвої зміни життєвих обставин.
Наведене обґрунтування того, щокасаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для ОСОБА_1 не можна визнати належним. Посилання у касаційній скарзі, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги і відповідно не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                       у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, треті особи: Завідувач Великосорочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Юлія Олексіївна, Великосорочинська сільська рада Миргородського району, Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
І. О. Дундар