ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року                                                                                      Справа № 918/816/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2021 року в справі №918/816/21 (суддя - Романюк Р.В.)
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Агропромкомплект"
про стягнення коштів
   Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі – Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Агропромкомплект" (надалі – Відповідач ) про стягнення з Відповідача на користь Позивача 108   875 грн 38 коп. пені та 42   318 грн 36 коп. штрафу, нарахованих  за неналежне виконання Відповідачем Договору в частині отримання поставки.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає про те, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року та договір поставки                         №53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року. Позивач зазначає, що згідно договору поставки                        №53-122-01-20-09694 та відповідно до видаткових накладних № 070802/с3/01 від 7 серпня 2020 року;  №111203А/с3/01 від 11 грудня 2020 року здійснено поставку продукції з простроченням строку, а згідно договору поставки № 53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року поставку продукції постачальником не здійснено. Позивач, за несвоєчасне виконання зобов`язань з поставки товару, відповідно до пункту 9.1 Договорів поставки нарахував пеню у розмірі 108   875 грн 38 коп. та штраф у розмірі 42   318 грн 36 коп., які просить стягнути з Відповідача у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 вересня    2021 року в справі    № 918/816/21 матеріали позовної заяви Позивача передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. 
Приймаючи дану ухвалу,   суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що місцезнаходження Відповідача - м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, 31-А.
Як зазначив місцевий господарський суд предметом спору у справі є стягнення пені та штрафу за договорами поставки № 53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року та договором поставки № 53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року, а отже спір підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - за місцемзнаходження Відповідача.
При цьому, суд вказав, що твердження Позивача про те, що сторони пунктом 1.4 Договорів поставки визначили місце виконання Договорів, а отже згідно частини 5 статті 29 ГПК України право вибору між судами належить позивачу, є необґрунтованим, оскільки зазначеним пунктом Договорів сторони визначили лише місце виконання даного договору з поставки товару, однак ця обставина жодним чином не впливає на визначення територіальної підсудності спору про стягнення неустойки за порушення строків поставки.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою,   Позивач   звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 67-68) в якій з підстав,    висвітлених в ній,   просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду її по суті до Господарського суду Рівненської області.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив   з того, що   відповідно до частини 5    статті 29 ГПК України   позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Апелянт наголошує на тому, що в частині 5 статті 29 ГПК України жодного слова не написано про те, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо Відповідачем у певному місці. Окрім того, апелянт вказав, що в даній справі має місце спір між Позивачем та Відповідачем на підставі укладеного між ними Договору постачання, пунктом 1.4 якого визначено місце виконання Договору, а саме: м. Вараш Рівненська область, а відтак Позивач на його переконання має право на підставі частини 5 статті 29 ГПК України звернутися з позовом про розв`язання такого спору, зокрема, і за місцем виконання такого договору.       
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2021 року (а.с. 77), з підстав, висвітлених в ній, було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано сторонам по справі в строк до 2 липня 2020 року надати до відділу канцелярії та документообігу суду   відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивачу. 
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1    статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей,   передбачених   у цій главі. 
Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. 
Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України    передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням    учасників справи,    крім випадків,  передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього          Кодексу.
В силу дії частини 2    статті    271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Суд констатує, що предметом оскарження є судова ухвала, котрою передано справу на розгляд до іншого суду.
В силу дії пункту 8 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, й ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду.
При цьому, суд констатує, що    згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,    якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи; у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно, апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2021 року по справі №918/816/21 має розглядатися судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників сторін (без проведення судового засідання).
З огляду на вищевказане,   колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати    розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно, ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року було повідомлено сторін    про те, що розгляд справи №918/816/21 буде проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 5 листопада 2021 року включно. 
Дослідивши    матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

При цьому,    апеляційний господарський суд    виходив з наступного.
22 вересня 2021 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява    Позивача зі змісту якої вбачається, що 26 травня 2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 53-122-01-20-09694 та 28 вересня 2020 року укладено договір поставки № 53-122-01-20-10031. Як вказує Позивач, згідно договору поставки № 53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року відповідно до видаткової накладної  № 070802/с3/01 від 7 серпня 2020 року та видаткової накладної № 111203А/с3/01 від 11 грудня 2020 року здійснено поставку продукції з простроченням строку, а згідно договору поставки №53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року поставку продукції Відповідачем не здійснено. Позивач, за несвоєчасне виконання зобов`язань з поставки товару, відповідно до пункту 9.1 Договору поставки               №53-122-01-20-10031 та Договору поставки № 53-122-01-20-09694  нарахував пеню у розмірі 108   875 грн 38 коп. та штраф у розмірі 42   318 грн 36 коп., які просив стягнути з Відповідача у судовому порядку.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи місцевий господарський суд прийшов до    висновків про передачу даної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської   області.
Згідно з пунктом 8 частини 1    статті 255 Господарського процесуального кодексу України    окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду.
В силу дії частини 1    статті 271 ГПК України,       апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до статті    269, частини 1 статті   270 ГПК України,     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Передаючи справу на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської    області, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до даних  з Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 27 вересня 2021 року, місцезнаходження Відповідача - м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, 31-А (а.с. 50-56).
Згідно статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визначається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.          
Відповідно до частини 5  статті 29 Господарського процесуального кодексу України   позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
На переконання місцевого господарського суду правила статті 29 Господарського процесуального кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не слідує зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
Місцевий господарський суд зауважив, що предметом спору у справі є стягнення пені та штрафу за договорами поставки № 53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року та № 53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року, а отже з урахуванням визначеного місцевий господарський суд прийшов до висновку, що з огляду на визначений Позивачем предмет та підстави позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням частини 1, 2 статті 27 ГПК України якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем знаходження  Відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього  Кодексу       місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
На підставі цього суд першої інстанції прийшов до  висновку про те, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Дніпропетровської області. 
Дослідивши дані доводи місцевого господарського суду, судова колегія не погоджується із зазначеним висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.4 Договору 53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року, місцем виконання даного договору є місто Вараш Рівненської області. 
Як визначено пунктом 3.1 Договору  53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року, сторонами погоджено, що продукція поставляється на протязі 60 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі». Продукція поставляється Відповідачем на умовах DDP згідно «Інкотермс-2010». Місце поставки та Вантажоодержувач – 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» Позивача. 
Пунктом 8 Договорів визначено, що  датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної Позивачем.
Як визначено пунктом 9.1 Договору  53-122-01-20-09694 від 26 травня 2020 року та Договору                 №53-122-01-20-10031 від 28 вересня 2020 року, у випадку порушення строків поставки Відповідач зобов`язався сплатити Позивачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Відповідач додатково сплачує Позивачу штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення Відповідачем взятих на себе зобов`язань  по поставці продукції відносно якості або комплектності, Відповідач  сплачує Позивачу штраф у розмірі 20 % вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата штрафних санкцій не звільняє Відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань по Договору.    
У відповідності до видаткової накладної  № 070802/с3/01 від 7 серпня 2020 року та видаткової накладної № 111203А/с3/01 від 11 грудня 2020 року (котра містить відтиск печатки та підпис Відповідача, а також відмітку Позивача про отримання товару) зазначено адресу поставки: 344400, Рівненська область, Вараш (а.с. 20-21). 
Отже сторонами Договору узгоджено, що місцем його виконання є  Рівненська область, м. Вараш, що відображено як в ухвалах укладеного сторонами Договору, так і продубльовано безпосередньо і в описаній вище накладній (що ще раз вказує на погодження сторонами місця виконання і підтверджує ще раз, що сторони виконували вказаний Договір саме за цією адресою).
Водночас апеляційний господарський суд наголошує на тому, що предметом спору у даній праві є вимоги Позивача стягнути з Відповідача штрафу та пені саме з підстав неналежного виконання   умом Договору в частині своєчасної поставки товару.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення штрафу та пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору, місцем виконання якого є м. Вараш Рівненська область, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку можливим є застосування положень   частини 5 статті 29 ГПК України   та, відповідно, подання позову не лише за місцезнаходженням Відповідача, а також за місцем виконання договору (за вибором Позивача).
Таким чином Позивач, користуючись правом, передбаченим частинами 1 та 5 статті 29 ГПК України, правомірно звернувся з даною позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської    області.
Частина 5 статті 29 ГПК України чітко визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за якою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи відшкодування збитків за таким договором).
Також, у частині 5   статті 29 ГПК України   не зазначено, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо Відповідачем у певному місці.
Відтак, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується частина 5   статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії частини 1   статті 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто,   стаття 29 ГПК України   передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.
Враховуючи, що предметом спору в даній справі є стягнення штрафних санкцій за невиконання Відповідачем умов Договору, місцем виконання якого, як встановлено вище в даному судовому рішенні (пункти 1.4, 3.1 Договору та первинні документи), є м. Вараш, Рівненська область, то в даному випадку слід застосовувати вищевказані положення   статті  29 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин,    беручи до уваги право Позивача на вибір суду, котрому підсудна справа та факт звернення Позивача до Господарського суду Рівненської області, колегія суддів констатує, що справа       №918/816/21 підсудна вказаному господарському суду, а саме Господарському суду Рівненської    області.
Судова колегія наголошує, що Позивач, користуючись правом, наданим частинами 1 та    5   статті 29 Господарського процесуального кодексу України, правомірно звернувся із позовною заявою до Господарського суду Рівненської області.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до          статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до  статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України,       суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Рівненської    області від 27 вересня  2021 року в справі № 918/816/21 – скасуванню, з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 246, 269, 270, 273, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -                           
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу  Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2021 року в справі №918/816/21   - задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2021 року в справі №918/816/21   - скасувати.
3. Справу №918/816/21 направити до Господарського суду Рівненської області для вирішення питання про відкриття провадження по справі №918/816/21.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
6. Справу №918/816/21 повернути Господарському суду Рівненської    області.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.