КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  №757/26663/21-ц
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/14133/2021                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                  
                           судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                           суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шилова Валерія Вячеславовича на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року (суддя Хайнацький Є.С.) про передачу на розгляд до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про стягнення грошових коштів,         
 
встановив:
 
у травні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 540 834грн 68коп. та судових витрат.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що 30 травня 2018 року між ним та Акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Аркада» укладений договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» №85918 та внесено грошові кошти на загальну суму 1 215 754грн 32коп. Згідно договору про участь у ФФБ об`єктом інвестування була квартира АДРЕСА_1 .
Позивач стверджував, що 11 червня 2018р. управителем фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція», на підставі пп. 2 п. 31 договору про участь у ФФБ, у зв`язку з недотриманням ним графіку внесення коштів, визначеного у свідоцтві про участь у ФФБ, відкріплено об`єкт інвестування і у управителя виник обов`язок повернути грошові кошти, що підтверджено листом AT АКБ «Аркада» від 28 грудня 2020 р. вих. №4512, у якому зазначено, що йому підлягають поверненню грошові кошти на загальну суму 1 540 834грн 68коп., однак  грошові  кошти у встановлений законом строк повернуто не було.
Позивач посилався на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2020р. замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» з Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада» на нового управителя - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал», до якого перейшли усі права та обов`язки щодо довірителів фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція», тому грошові кошти підлягають стягненню з ТОВ  «ФК  «Гарант Капітал».
Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року справу передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва за підсудністю.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шилов В.В. просить ухвалу скасувати та направити справу до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки позовні вимоги позивача не є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом об`єкту інвестування, не пов`язані зі спором щодо об`єкта інвестування, не пов`язані з нерухомим майном (майновими правами на об`єкт інвестування), зокрема, з правами та обов`язками, що пов`язані із нерухомими майном (майновими правами). Тобто, даний спір не виник із приводу нерухомого майна. Окрім того, випадок повернення грошових коштів у зв`язку з припиненням управління майном не передбачений п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», на який посилається суд першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Передаючи справу на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що фактично спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням умов договору про участь у фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , тому даний позов не підсудний Печерському районному суду міста Києва, оскільки повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Згідно частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.
Від вказаного висновку не відступила Велика палата Верховного Суду у справі № 911/2390/18 (постанова від 16 лютого 2021 року). 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.  
Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
 Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Велика Палата Верховного Суду вважала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України (аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 30 ЦПК України) необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти, які були внесені ним на виконання укладеного договору про участь у фонді фінансування будівництва, у якому об`єктом інвестування була визначена квартира АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на норми Закону України «Про   
фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та зазначав про відкріплення управителем від довірителя закріпленого за ним об`єкта інвестування за невиконання довірителем своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ та виникнення у управителя обов`язку повернути сплачені довірителем грошові кошти.
Отже, предметом даного позову є повернення грошових коштів, які були внесені на будівництво об`єкту інвестування - квартири АДРЕСА_1 , тобто спір виник з приводу нерухомого майна і повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцем розташування нерухомого майна. 
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про непідсудність даного позову Печерському районному суду міста Києва.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права при постановленні ухвали про направлення даної справи для розгляду до Дарницького районного суду міста Києва, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК  України, апеляційний суд
 
                                                         постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шилова Валерія Вячеславовича залишити без задоволення, ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                 
 
Судді