ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/19806/18	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 22-ц/817/807/21 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Костів О. З., Парандюк Т. С., 
з участю секретаря - Стецюк М.А. 
учасників справи - ОСОБА_1 та її представника адвоката Моленя Р.Б., представника Тернопільської міської ради Чарнош О.М., представника Тернопільської обласної ради Кузьми Г.Р., представника відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради Голик Л.Р.        
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/19806/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Тернопільська обласна рада, відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення сесії Тернопільської міської ради від 4 квітня 2017 року за №7/14/245 та зобов`язання провести поділ земельної ділянки, ухваленого суддею Черніцькою І.М., повний текст рішення складено 16 квітня 2021 року, -
                                       ВСТАНОВИв:                
       У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Тернопільська обласна рада, відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення сесії Тернопільської міської ради від 4 квітня 2017 року за №7/14/245 та зобов`язання провести поділ земельної ділянки.
       В обґрунтування позову посилаються на те, що є співвласниками житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 . 
       У 2015 році вони звернулись до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по АДРЕСА_1 . У цьому ж році було погоджено межі земельної ділянки площею 0,0266 га та площею 0,0434 га, яка передбачалась для відведення Тернопільській обласній раді для обслуговування адмінбудинку. Рішенням Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 р. за №7/3/44 було надано дозвіл позивачам та ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .
       16 червня 2016 року Тернопільська міська рада прийняла рішення від 16 червня 2016 року за №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0434 га за адресою АДРЕСА_1 ».
       У зв`язку зі смертю ОСОБА_8 12 листопада 2015 р. позивачі повторно звернулись до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .
       Рішенням Тернопільської міської ради від 02 лютого 2018 р. за №7/22/103 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .
       ТОВ «СМП Геодезія» згідно їх заяви розробило проект землеустрою, який вони подали на погодження до відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради. Однак, відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради відмовив у підписанні проекту, посилаючись на те, що земельна ділянка площею 0,0266 га частково включає земельну ділянку по АДРЕСА_1 , яку планують виділити Тернопільській обласній раді відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 р. за № 7/14/245 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0536 га для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 ». 
       Оскільки позивачам стало відомо, що Тернопільська міська рада своїм рішенням внесла зміни в рішення від 16 червня 2016 р. та надала дозвіл Тернопільській обласній раді на розроблення проекту на земельну ділянку площею 0,0536 га, чим порушено їх право на отримання земельної ділянки площею 0,0266 га, позивачі просять визнати незаконним та скасувати рішення сесії Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 р. за № 7/14/245 «Про внесення змін в рішення міської ради від 16 червня 2016 р. №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0434 га за адресою АДРЕСА_1 » та зобов`язати Тернопільську міську раду провести поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до Плану поділу земельної ділянки, виготовленому ТОВ «Галицькі землі» у 2015 році.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України. Роз`яснено позивачам право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства до Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області.
       Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Тернопільська обласна рада, відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення сесії Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 року за №7/14/245 та зобов`язання провести поділ земельної ділянки відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Багранюк В.С., подала апеляційну скаргу на вказане рішення. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скаржиться на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову помилково зазначив, що позивачами не надано доказів на підтвердження того, що спірну земельну ділянку їм надано у встановленому законом порядку. Крім того, суд безпідставно відкинув посилання позивачів на рішення Тернопільської міської ради від 22.12.2015 р. за N 7/3/44, яким їм було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , та на рішення Тернопільської міської ради від 16.06.2016 року за N 7/9/85 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0434 га за адресою АДРЕСА_1 ". При цьому суд прийшов до неправильного висновку, що оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, та не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова ВС від 28 листопада 2018 року у справі N 826/5735/16), то права позивачів не є порушеними. 
Суд не дав належної правової оцінки твердженням позивачів про те, що перешкодою для виконання ними рішення Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 року за №7/3/44 стала смерть ОСОБА_8 12.11.2015 року, тобто до ухвалення рішення.
Також посилається на те, що на момент звернення 16 червня 2016 року Тернопільської обласної ради із заявою про надання її дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фактично уже було прийнято рішення Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 року №7/3/ про надання позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 . І дане рішення є чинним.
Зазначає, що Тернопільська міська рада, приймаючи рішення від 04.04.2017р. №7/14/245, без внесення змін чи скасування рішення від 22.12.2015 року №7/3/44, призвела до порушення її прав та інших заявників щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,0266 га.
ОСОБА_1 вказує на те, що у 2015 році між позивачами та Тернопільською обласною радою вже було погоджено межі між земельною ділянкою площею 0,0266 га та земельною ділянкою площею 0,0434 га, яка передбачалась для відведення Тернопільській обласній раді для обслуговування адмінбудинку. Дана обставина підтверджується листом Тернопільської обласної ради від 08.07.2015 р. №373/П-10-18 та планом поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , виготовленим TOB «Галицькі землі» у 2015 році, висновками судового експерта за результатами земельно-технічного дослідження №1451/19-22. Однак, суд не звернув уваги на вказану обставину.
Висновки суду першої інстанції про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання дозволу її власність є помилковими, оскільки зроблені із неправильним тлумаченням норм земельного законодавства.
Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не було подано.
Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Молень Р. підтримали апеляційну скаргу в її межах та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
Представники Тернопільської міської ради, Тернопільської обласної ради, відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради апеляційної скарги не визнали, рішення суду вважають законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає до скасування, а доводи апеляційної скарги — необґрунтованими. Посилаються на ті обставини, що оспорюване рішення Тернопільської міської ради від 04.04.2017р. №7/14/245 прийняте в межах повноважень органу місцевого самоврядування, у спосіб, встановлений законом, та дане рішення прав, свобод чи законних інтересів позивачів не порушує.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, та з врахуванням думки учасників справи, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи за їх відсутності.
Клопотання адвоката Моленя Р.Б. про неможливість закінчувати з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами за відсутності третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у зв`язку із необхідністю допиту його представника щодо обставин справи колегія суддів відхилила з урахуванням того, що жодних клопотань про допит представника даної установи не було заявлено ні у суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. Окрім того, обставини щодо поділу спірних земельних ділянок про які просить з`ясувати представник позивачки з`ясовані на підставі доказів, поданих учасниками справи у суді першої інстанції відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
       Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.08.2014 р., одноквартирний будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках в порядку приватизації.
       Будівля, адміністративний будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 241,4 кв.м. є комунальною власністю в особі Тернопільської обласної ради, що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.09.2014 року серія САК №185728, Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 25.09.2014 року, технічним паспортом на громадський будинок.
       Згідно з Наказом Державної судової адміністрації «Про утворення комісії з питань передачі будівлі по АДРЕСА_2 » від 16.09.2004 р. за № 153/04, створена комісія, яка 31.03.2005 р. провела обстеження об`єкта передачі за адресою АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі територіального управління Державної судової адміністрації і передається у спільну власність територіальних громад, сіл, селищ, міст Тернопільської області, і встановила, що даний будинок є двоповерховою будівлею, площа забудови 183 кв.м, загальна площа будинку 283,7 кв.м., площа земельної ділянки 724 кв.м., про що був складений Акт приймання-передачі, затверджений головою Тернопільської обласної ради 24.05.2005 р. 
       На підставі рішення Тернопільської обласної ради від 25.01.2005 р. за № 371 «Питання спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області» адміністративний будинок по АДРЕСА_1 передано з балансу територіального управління Державної судової адміністрації у спільну власність територіальних громад, сіл, селищ, міст Тернопільської області, що стверджується Актом передачі, затвердженим головою Тернопільської обласної ради 2008 року. 
       Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 28.05.2019 р. за №28/05, відповідно до рішення сесії Тернопільської обласної ради від 20.08.2009 р. №725, Тернопільська обласна рада надала дозвіл Управлінню з експлуатації майнового комплексу Тернопільської обласної ради на передачу в оренду приміщення по м.Тернопіль, вул.Котляревського,27 Головному управлінню юстиції у Тернопільській області. Як наслідок, між Управлінням з експлуатації майнового комплексу Тернопільської обласної ради та Головним управлінням юстиції в Тернопільській області укладено договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 01.10.2009 року. Згідно даного договору заг. пл. орендованих нежитлових приміщень -283,7 кв.м., пл. земельної ділянки -724 кв.м.
       Згідно опису меж земельних ділянок по АДРЕСА_3 , площа земельної ділянки, що передбачається для відведення Тернопільській обласній раді становила 0,0434 га, а площа для відведення у спільну сумісну власність громадянам для обслуговування будинковолодіння - 0,0266 га.
       Відповідно до листа Тернопільської обласної ради від 08 липня 2015 р. за № 373/Н-10-19, Тернопільська обласна рада погоджувала поділ земельної ділянки між будинковолодіннями, що знаходяться по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 згідно опису меж земельних ділянок поданим позивачами, зокрема ОСОБА_1 .
       Рішенням сесії Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 р. за №7/3/44 за заявою позивачів було надано дозвіл позивачам та ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Зобов`язано позивачів в шестимісячний строк подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
        ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ухвалення рішення.
       Позивачі не виконали умови п.2 вищезазначеного рішення сесії - не подали проекту у строк, встановлений цим рішенням. 
       Згідно розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , виданого Тернопільським обласним КП «Містобудівельник» від 12.11.2015 р. за № 34-15, площа земельної ділянки 0,0434 га не перевищує максимального показника і є нормативно достатньою для обслуговування даного адміністративного будинку. При цьому враховано 10 чоловік співробітників.
       Рішенням сесії Тернопільської міської ради від 16 червня 2016 року за №7/9/85, Тернопільській обласній раді надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею до 0,0434 га для обслуговування адміністративного будинку за адресою - АДРЕСА_1 . 
       Постійна комісія з питань земельних відносин агропромислового комплексу та розвитку села Тернопільської обласної ради своїм рішенням від 11 січня 2017 року за № 25/7, розглянула клопотання Управління з експлуатації майнового комплексу Тернопільської обласної ради від 05.01.2017 р. за № 03/01 щодо розгляду розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , та вирішила рекомендувати Тернопільській обласній раді направити лист-клопотання до Тернопільської міської ради щодо внесення змін до рішення сесії від 16.06.2016 року за №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0434 за адресою АДРЕСА_1 » щодо уточнення площі земельної ділянки згідно наданого розрахунку потреби площі. 
       13 липня 2017 р. голова Тернопільської обласної ради звернувся до міської ради з проханнями внести зміни у вищезазначене рішення сесії від 16.06.2016 року в частині уточнення площі земельної ділянки з 0,0434 га на 0,0536 га, посилаючись на рішення постійної комісії Тернопільської обласної ради від 11.01.2017 р. №25/7 та враховуючи розрахунок потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку на АДРЕСА_1 . 
       Згідно розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , виданого Тернопільським обласним КП «Містобудівельник» від 29.12.2016 р., нормативно достатньою для обслуговування даного будинку є площа земельної ділянки 0,0536 га, яка не перевищує максимального показника. При цьому враховано 13 чоловік співробітників.
       Згідно Довідки Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 28.05.2019 р. за №28/05 вбачається, що станом на 12.11.2015 р. в адміністративному будинку по АДРЕСА_1 працівників, станом на 29.12.2016 р. -12 працівників, а станом на 28.05.2019 р. - 13 працівників.
       Рішенням сесії Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 р. за №7/14/245, внесено зміни в рішення сесії Тернопільської міської ради від 16 червня 2016 року за №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0434 га за адресою АДРЕСА_1 » щодо площі земельної ділянки і визначено площу - 0,0536 га.
       Управління містобудування, архітектури та кадастру погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку на земельній ділянці площею 0,0536 га по АДРЕСА_1 , що стверджується Висновком Управління містобудування, архітектури та кадастру про погодження проекту землеустрою від 14.05.2018 р. з № 843/14.
       На підставі звернення Тернопільської обласної ради від 01.08.2018 року відділом земельних ресурсів Тернопільської міської ради підготовлено проект рішення міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0536 га для обслуговування адміністративного будинку за адресою АДРЕСА_1 ».
       Згідно Довідки Головного управління Держгеокадастру від 22.05.2018 за № 1425/177-18, земельна ділянка, що проектується до відведення у постійне користування Тернопільській обласній раді для обслуговування адміністративного будинку площею 0,0536 га за адресою АДРЕСА_1 належить до земель комунальної власності, у т.ч. землі, які ненадані у власність та постійне користування у межах населеного пункту.
       Земельній ділянці площею 0,0536 га по АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер 6110100000:02:013:0056 та внесено відомості до бази Державного земельного кадастру.
       20 вересня 2017 року позивачі звернулись до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .
       02 лютого 2018 р. Тернопільська міська рада, розглянувши на сесії заяву позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , прийняла рішення від 02.02.2018 р. за №7/22/103, яким визнала таким, що втратило чинність рішення сесії Тернопільської міської ради від 22.12.2015 р. за №7/3/44 «Про надання дозволу позивачам та ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га за адресою - АДРЕСА_1 », а також вирішила надати дозвіл позивачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Зобов`язано позивачів в шестимісячний строк подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
       25.05.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою про виготовлення проекту. 
       Своїм листом від 25.09.2018 р. за № 1402/25 Відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради повідомив позивачку, що розглянув її звернення від 17.09.2018 р. стосовно підписання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою - АДРЕСА_1 та відмовив у задоволенні заяви.
       Як зазначив Відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради у своєму листі від 25.09.2018 р. за № 1402/25, відмова у підписанні викликана тим, що в результаті опрацювання долученого до заяви проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та графічних матеріалів встановлено, що зазначена земельна ділянка площею 0,0266 по АДРЕСА_1 включає частину земельної ділянки пл. 0.0536 га для обслуговування адміністративного будинку, кадастровий номер 6110100000:02:013:0056 по АДРЕСА_1 .
       Одночасно, відділ земельних ресурсів повідомив, що питання підписання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 можливо розглядати після прив`язки меж земельної ділянки до меж земельних ділянок суміжних землекористувачів та власників землі.
       На замовлення позивача ОСОБА_1 про проведення земельно-технічного дослідження на предмет відповідності користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ Походай І.П. проведено експертне дослідження та надано висновок за результатами земельно-технічного дослідження від 20.12.2019 р. № 1451/19-22. 
       Згідно вказаного висновку, загальна площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 становить 700 кв.м. Згідно проекту землеустрою у постійне користування Тернопільській обласній раді надана земельна ділянка пл. 0,0536 га для обслуговування адмінбудинку. Отже, земельна ділянка, яка залишилась у користуванні співвласників житлового будинку за АДРЕСА_3 - 164 кв.м. Згідно проведеного дослідження вказана площа є недостатньою для обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_1 . 
       У подальшому експерт зазначив, що для розрахунку щодо уточнення необхідних площ для обслуговування житлового будинку та адмінбудівлі необхідно надати виписки з Форми -6-ЗЕМ станом до 2016 р. про наявність площ земельних ділянок, закріплених за вказаними адресами. 
       Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог пункту «б» ч. 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно із вимогами, зазначеними у підпункті 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року «Про основи містобудування».
Згідно зі статтею 7 Закону «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. 
Згідно із вимогами ч. 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.
До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. 
За правилами частин шостої, сьомої і десятої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Положеннями ч.2, п.п. «б», «г» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. 
Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з тих обставин, що судом не встановлено, а позивачами не доведено, що оскаржуване рішення Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 року за №7/14/245 прийняте не в межах повноважень органу місцевого самоврядування, не у спосіб, встановлений законом, та з порушенням прав позивачів. Приймаючи до уваги те, що судом при розгляді даної справи встановлено відсутність порушеного права позивачів відповідачем та відсутність підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення міської ради, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, підстав до скасування рішення суду, виходячи із доводів апеляційної скарги, не вбачає.        
Суд першої інстанції підставно відхилив посилання позивачів на рішення Тернопільської міської ради від 22.12.2015 р. за №7/3/44, яким їм було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0266 га по АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також на рішення Тернопільської міської ради від 16.06.2016 року за №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0434 га за адресою АДРЕСА_1 », оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. 
При цьому суд обґрунтовано застосував правову позицію Верховного Суду у справі із подібними правовідносинами, висловлену у постанові ВС від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16, а саме, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. 
Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України розробник проєкту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проєкту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
       Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
       Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
       У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).
       Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).
       Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Такий дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому.
       Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18).
       Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). 
       Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.
       До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, яку суди застосували, в якій також зазначено, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.
Колегія суддів не може погодитися із твердженням апеляційної скарги, що Тернопільська міська рада, приймаючи оскаржуване рішення від 04.04.2017 року №7/14/245 без внесення змін чи скасування рішення від 22.12.2015 року №7/3/44, призвела до порушення прав ОСОБА_1 та інших заявників щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,0266 га.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті19, статті 144 Конституції України, ст.25, частини 14 статті 246, частин 1,10 статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Оскільки рішення Тернопільської міської ради від 16.06.2016 року №7/9/85 “Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею до 0,0434 га для обслуговування адміністративного будинку за адресою - АДРЕСА_1 “ не виконано та Тернопільська обласна рада була ініціатором внесення змін у зазначене рішення на підставі розрахунку потреби площ.
Не може погодитися колегія суддів із запереченнями в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо правильності розрахунку потреби площ адмінбудівлі Тернопільської обласної ради. З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що згідно розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , виданого Тернопільським обласним КП «Містобудівельник» від 12.11.2015 р. за № 34-15, площа земельної ділянки 0,0434 га не перевищує максимального показника і є нормативно достатньою для обслуговування даного адміністративного будинку. При цьому враховано 10 чоловік співробітників. Рішенням сесії Тернопільської міської ради від 16 червня 2016 року за №7/9/85, Тернопільській обласній раді надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею до 0,0434 га для обслуговування адміністративного будинку за адресою - АДРЕСА_1 . Постійна комісія з питань земельних відносин агропромислового комплексу та розвитку села Тернопільської обласної ради своїм рішенням від 11 січня 2017 року за № 25/7, розглянула клопотання Управління з експлуатації майнового комплексу Тернопільської обласної ради від 05.01.2017 р. за № 03/01 щодо розгляду розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , та вирішила рекомендувати Тернопільській обласній раді направити лист-клопотання до Тернопільської міської ради щодо внесення змін до рішення сесії від 16.06.2016 року за №7/9/85 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0434 за адресою АДРЕСА_1 » щодо уточнення площі земельної ділянки згідно наданого розрахунку потреби площі. 
       13 липня 2017 р. голова Тернопільської обласної ради звернувся до міської ради з проханнями внести зміни у вищезазначене рішення сесії від 16.06.2016 року в частині уточнення площі земельної ділянки з 0,0434 га на 0,0536 га, посилаючись на рішення постійної комісії Тернопільської обласної ради від 11.01.2017 р. №25/7 та враховуючи розрахунок потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку на АДРЕСА_1 . 
       Згідно розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , виданого Тернопільським обласним КП «Містобудівельник» від 29.12.2016 р., нормативно достатньою для обслуговування даного будинку є площа земельної ділянки 0,0536 га, яка не перевищує максимального показника. При цьому враховано 13 осіб співробітників.
       Згідно Довідки Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 28.05.2019 р. за №28/05 вбачається, що станом на 12.11.2015 р. в адміністративному будинку по АДРЕСА_1 працівників, станом на 29.12.2016 р. - 12 працівників, а станом на 28.05.2019 р. - 13 працівників.
Таким чином, потреба площі земельної ділянки для адміністративної будівлі розрахована відповідно до вимог Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та ДБН 360-92** “Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень” (таблиця 6.1* розділ 5) розмір земельної ділянки для організації та установ визначається залежно від поверховості будівлі і кількості співробітників. Разом із тим, із пояснень представника відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради вбачається, що оскільки ДБН станом на 2015-2016 роки не передбачали одно-, двоповерхових приміщень для адмінбудівель, то потреба у площах правомірно розрахована відповідно до вимог ДБН.
На думку колегії суддів, доводи позивачів щодо зобов`язання Тернопільської міської ради провести поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до плану поділу земельної ділянки, виготовленому ТОВ «Галицькі землі» у 2015 році також обґрунтовано відхилені, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, вказаний план стосується площі та конфігурації земельних ділянок, які лише передбачаються для відведення для обслуговування будинку позивачів та адміністративної будівлі обласної ради, який погоджений обласною радою (а.с.22,23). Такий план не є правоустановлюючим документом та не породжує для сторін будь-яких правових наслідків за обставин, що власником вказаної земельної ділянки є територіальна громада в особі Тернопільської міської ради. 
       Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги на те, що оспорюваним рішенням Тернопільської міської ради порушені права позивачів на земельну ділянку, оскільки позивачі мали усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням в розумінні статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо оформлення відповідного права власності на земельну ділянку. Таким посиланням надана обґрунтована оцінка в ході розгляду справи. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що позивачі не довели факту виникнення у них речових прав на спірну земельну ділянку, а тому їх права не можуть вважатися порушеними.
       Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав щодо скасування чи зміни законного та обґрунтованого судового рішення суду першої інстанції.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).
       Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права; обставини справи встановлені судом правильно, доказам дана належна правова оцінка. Підстави для скасування судового рішення в межах вимог, заявлених як у суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, у апеляційного суду відсутні.
       Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені в апеляційному суді у вигляді сплаченого судового збору, покласти на позивача ОСОБА_1 в межах сум, нею понесених. 
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 квітня 2021 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на позивача ОСОБА_1 в межах сум, нею понесених.         
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року.
Головуючий Дикун С.І.
Судді: Парандюк Т.С.                                                         Костів О.З.