ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. 	Справа № 520/7654/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021, суддя Зоркіна Ю.В.,  повний текст складено 16.07.2021, по справі № 520/7654/21
          за позовом      Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  
          до     Харківської митниці                  
          про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА807000/2021/000339/2 від 05.03.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2021/00078.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості №UА807000/2021/000339/2 від 05.03.2021, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2021/00078.
Слобожанська митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи. Зазначає про не врахування судом першої інстанції, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари;  позивачем під час декларування товару за митною декларацією UA 807200/2021/003166 від 05.03.2021 не було надано документи для підтвердження вартості перевезення  товару; також не надано переклад документів, поданих до митного оформлення  та не зроблено верифікацію експортної митної декларації; номер коносаменту в експортній декларації відрізняється від номеру коносаменту, поданого до митного оформлення.
Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Прокольною ухвалою колегії суддів задоволено клопотання апелянта та замінено відповідача по справі - Слобожанську митницю Держмитслужби на Харківську митницю.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 10.11.2020 між NINGBO NINHUA INTERNATIONAL CO.LTD (постачальник) та  позивачем (покупець) укладено договір поставки № 10112020, згідно якого позивач придбав товари: застібки-блискавки з зубчиками з пластмаси, стрічки текстильні сумочні з синтетичних волокон та текстильний матеріал.
05.03.2021 позивачем подано до Слобожанської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA 807200/2021/003166 на вищевказаний товар, митну вартість  визначено за ціною договору.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано: пакувальний лист від 28.12.2020, рахунок фактуру № TJ201109 від 28.12.2020, коносамент  № SHWS220122919 від 18.01.2021, автотранспортну накладну  № 315 від 03.03.2021, сертифікат про походження товару  № 21С3302АВ946/00001 від 11.01.2021, банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.11.2020 та від 20.01.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 149Ф від 10.02.2021, доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 05.11.2020 та від 11.11.2020, контракт, укладений з NINGBO NINHUA INTERNATIONAL CO.LTD від 10.11.2020 № 10112020, копію митної декларації країни відправника від 12.01.2021, інші некласифіковані документи від 19.01.2021.
За результатами спрацювання профілів ризиків АСАУР  (в частині можливого заниження митної вартості товарів) відповідачем направлено позивачу  повідомлення про необхідність надання додаткових документів, у зв`язку з недостатністю документів для визнання складових митної вартості, перелік яких повністю відтворює положення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
05.03.2021 позивач повідомив Слобожанську митницю Держмитслужби, що додаткові документи надаватися не будуть та просив прийняти рішення про завершення митного оформлення на підставі документів, наданих до митного оформлення митної декларації № UA 807200/2021/003166. 
05.03.2021 митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2021/00078 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000339/2.
В рішенні, в якості причин, через які митну вартість товару не може бути визнано зазначено: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у ч.2 ст. 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості  та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (в наданих платіжних дорученнях не зазначено номер рахунку фактури, який подано до митного  оформлення та на підставі якого здійснено передплату, не надано договір транспортних послуг,  митна декларація країни відправлення не перекладена на українську мову або офіційну мову митних союзів, або інші іноземну мову міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст. 254 МК України, в митній декларації  країни відправлення  310120210519881502 від 12.01.2021 вказана дата раніше ніж дата коносамента SHWS220122919 від 18.01.2021, відсутні умови поставки в інвойсі TJ201109 від 28.12.2020, в митній декларації країни відправлення  31012021059881502 від 12.01.201 номер коносаменту не відповідає номеру коносамента поданого до митного оформлення, декларантом не надана будь-яка цінова інформація щодо вартісних характеристик товарів (прайс-листи,  калькуляції тощо); не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних та подібних товарів, що продаються на митній території України  у незмінному стані, відсутні дані щодо  витрат на виплату комісійної винагороди, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку із продажем на митній території України, відсутні дані щодо  витрат понесених в України на навантаження, вивантаження,  транспортування, страхування; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу)  інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрати, понесені виробником у зв`язку із виробництвом, витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування  до місця перетину митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення схожих товарів МД: № UА807200/2021/1772 від 09.02.201,  № UA807290/2021/2844 від 10.02.2021.
Не погодившись із вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  декларантом надано вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються  Митним кодексом України  (далі -  МК України),  Податковим кодексом України  та іншими законами України з питань оподаткування .
Положеннями  статті 49 МК України  передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1,2  ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч. 1  ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до ч. 2  ст. 52 МК України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення  статті 53 МК України  визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1  ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2  ст. 53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень ч. 1, 2  ст. 53 МК України  вбачається, що  Митним кодексом України  передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною 3  ст. 53 МК України  встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч. 1  ст. 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості дає можливість витребовувати додаткові документи у декларанта, та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно зі  статтею 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей  59  і  60 МК України  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на орган доходів і зборів покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем в запиті не зазначено конкретні обставини, які викликали сумніви, а також до яких документів наявні зауваження, оскільки запит містить лише законодавчо встановлений загальний перелік документів.
Доводи відповідача щодо не надання позивачем всіх необхідних документів для підтвердження митної вартості товару, є необгрунтованими, оскільки за приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів орган доходів і зборів повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.
Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Підставою для коригування митної вартості, згідно рішення митного органу, зокрема зазначено, що вартість товару не відповідає рівню вартості подібних та аналогічних товарів, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів передбачених п. 3  ст. 53 Митного кодексу України; не надання декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари.
Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення схожих товарів МД: № UА807200/2021/1772 від 09.02.201,  № UA807290/2021/2844 від 10.02.2021.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про те, що позивачем були надані документи передбачені митним законодавством, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за товар.
Судовим розглядом встановлено, що за умовами контракту відщ 10.11.2020 № 10112020 оплата товару проводиться за відповідно специфікацією протягом 60 днів з дня отримання покупцем рахунку (інвойсу), другий платіж здійснюється за відповідною специфікацією через 90 днів з моменту погодження сторонами змін до специфікації та на підставі отриманого рахунку (п.6.5,6.6 Контракту)
На виконання умов поставки сторонами підписана специфікація № 1 від 11.11.2020, згідно якої вартість товару складає 53784.10 дол. США та складено відповідний інвойс. 
На підставі наданих документів позивачем сплачено  передплату у розмірі 20 % вартості товару, що становить 10756.82 дол. США та в подальшому визначено кінцевий перелік та асортимент товару  (зміни до специфікації № 1 від 05.01.2021) та визначено остаточну вартість товару на рівні 55610.59 дол. США. та надіслано інвойс на сплату (залишку несплаченої вартості товару у сумі 44853.77 дол. США)
На підтвердження оплати вартості придбаних товарів надано відповідні банківські платіжні документи від 17.11.202 та від 20.01.2021, які містять посилання на номер та дату контракту.
Колегія суддів зазначає, що за умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.
Відтак, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2021 року по справі №820/5526/16.
Колегія судів зазначає, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які є підставою для витребування відповідачем  додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Позивачем надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами контракту ціни за товар.
При цьому, цінова інформація, викладена в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.
Щодо доводів апелянта про  не надання позивачем документів на підтвердження  перевезення товару до митної території України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до умов контракт від 10.11.2020 № 10112020 поставка товару здійснюється на умовах FOB.
FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).
Судовим розглядом встановлено, що позивачем до суду надано договір № 02/03- 20 від 02.03.2020 на транспортно-експедиторське обслуговування,  укладений позивачем та ПП “Інтервід”, в порядку та на умовах якого позивачу надано послуги з морського фрахту (міжнародне морське перевезення) за маршрутом порт NINGBO, Китай-порт Одеса, Україна на суму 235706.65 гривні.
 Позивачем здійснено оплату за вказані послуги, що підтверджується рахунком на оплату, платіжним дорученням.
Доводи   апелянта щодо не надання позивачем перекладу українською мовою митної декларації країни відправлення колегія суддів вважає необгрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 р. N 11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), Начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.
Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.
Разом з цим, відповідачем ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ані в апеляційній скарзі не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання перекладу вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.
Крім того, колегія суддів зазначає, що декларація країни відправлення з перекладом була надана позивачем до суду першої інстанції.
Доводи апелянта про те, що сумнів у достовірності інформації був, зокрема, викликаний розбіжностями, а саме: в митній декларації країни відправлення  31012021059881502 від 12.01.201 номер коносаменту не відповідає номеру коносамента поданого до митного оформлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані розбіжності не впливають на визначення митної вартості товару та відповідачем про ці розбіжності не було зазначено у повідомленні декларанту під час консультації.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає вірними висновки суду першої інстанції, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Отже, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні  до апеляційного суду не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи,  надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 по справі № 520/7654/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  12.11.2021