ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/4125/20		
Провадження № 22-ц/821/1793/21		
категорія: 304000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  - Василенко Л. І.,
суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.,
секретаря – Винник І. М.,
учасники справи:        
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державне підприємстве «Система електронних торгів арештованим майном (ДП «Сетам»),
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державна казначейська служба України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Система електронних торгів арештованим майном (ДП «Сетам»), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державна казначейська служба України, про застосування наслідків недійсності правочину, у складі: головуючого судді Позарецької С. М., повний текст рішення складено 28 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.
Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі заявки № 7557 від 08.09.17 щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, яка була подана на ім`я директора ЧФ ДП «Сетам» Мацак Є. І. за підписом начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області А. В. Гайдар, – ДП «Сетам», як організатором прилюдних електронних торгів, було проведено електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , як майна боржника/іпотекодавця ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 54631706.
До складу вказаного провадження входить виконавче провадження № 31435887 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-252 від 18.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості в загальній сумі 1 076 041,03 грн, - переможцем яких стала ОСОБА_3 (після укладення шлюбу - ОСОБА_4 , як їх учасник, що запропонувала найвищу ціну за даний лот - в розмірі 850 080 грн (протокол проведення електронних торгів № 299710).
Зазначала, що торги відбулися на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.
12.12.2017 державним виконавцем за результатами вказаних торгів було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого державним нотаріусом Лук`яновою Т. І. позивачу було видане свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру.
Проте, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 по справі № 711/750/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 , ПАТ «Фідобанк», ДП «Сетам», третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лук`янова Т. І., про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, та скасування свідоцтва про право власності, - було визнано недійсним правочин, укладений за результатами прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що оформлений Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017, відповідно до якого переможцем стала ОСОБА_3 , та скасовано свідоцтво про право власності від 15.12.2017, видане державним нотаріусом Лук`яновою Т. І., відповідно до якого ОСОБА_3 належить вищевказана квартира.
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 апеляційні скарги ОСОБА_3 , Управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області, Генерального директора ДП «Сетам» Вишньова В. М. залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 22 травня 2018 - без змін.
Мотивуючи зазначене рішення суду, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, посилаючись на те, що спірна квартира відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могла бути примусово відчужена, оскільки була єдиним житлом боржника/іпотекодавця ОСОБА_2 і виступала, як забезпечення її зобов`язань перед ВАТ «Ерсте-банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», саме за споживчим кредитом, наданим їй в іноземній валюті, що підтверджується записом в паспорті та даними, які розміщені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Але, не зважаючи на це, а також не зважаючи на те, що відповідачі були спроможні встановити дану обставину, - квартира була протиправно відчужена відповідачами на електронних торгах.
Крім того, постановою Верховного Суду від 18.09.2019 судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій були залишені без змін. При цьому, Верховний Суд виходив з тих підстав, що реалізація майна з прилюдних торгів відбулася з порушенням встановленого мораторію, а тому укладені за результатами торгів угоди не відповідають вимогам закону, спірна квартира відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могла бути примусово відчужена, а недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Тобто, рішення суду від 22.05.2018 набрало законної сили 03.10.2018 і є чинним.
На думку позивача, сторонами зазначеного вище правочину, укладеного за результатами прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що оформлений Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки є продавці – в даному випадку, враховуючи норми законодавства є органи державної виконавчої служби: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), в структуру якого входять – Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також ДП «Система електронних торгів арештованим майном (ДП «Сетам»).
Вказувала, що згідно квитанції № 21 від 24.11.2017 нею на рахунок ДП «Сетам» перераховано 42 504 грн, а на рахунок Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, на підставі квитанції № 112046518 від 04.12.2017 та платіжного доручення № 112046518 від 04.12.2017, сплачено 807576 грн, а всього 807576 грн, однак повернуті частково.
Зокрема, ДП «Сетам» повернуло позивачу кошти в сумі 42504 грн лише 08.11.2019, хоча з часу виникнення обов`язку з повернення всіх коштів, які були отримані на виконання визнаного недійсним договору, минуло більше одного року.
При цьому, відповідачі, отримавши від ОСОБА_1 претензії, як вказує позивач, їх проігнорували.        
Крім того, позивач вважає, що оскільки відповідачі не повернули сплачені їй грошові кошти в повному обсязі, а часткове повернення було здійснене зі значною затримкою, тому вони повинні солідарно сплатити їй інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
За прострочення виконання зобов`язання щодо повернення коштів в сумі 42504 грн за період з 03 жовтня 2018 року по 08 листопада 2019 року: 3% річних – в сумі 1404,38 грн та індекс інфляції в сумі 3149,55 грн, а всього - 4553,93?грн.
За прострочення виконання зобов`язання щодо повернення коштів в сумі 807576 грн за період з 03 жовтня 2018 року по 11 червня 2020 року: 3% річних – в сумі 40990,87 грн та індекс інфляції в сумі 81717,98 грн, а всього – 122708,85 грн.
 Уточнивши позовні вимоги позивач просила суд стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 солідарно вказані грошові кошти в сумі 807576 грн, як плату за придбану нею квартиру АДРЕСА_1 , що оформлена Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017, договору купівлі-продажу, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 по справі № 711/750/18 було визнано недійсним.
Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 за прострочення виконання зобов`язання з повернення коштів в сумі 42504 грн за період з 03.10.2018 по 08.11.2019: 3% річних в сумі 1404,38 грн та індекс інфляції в сумі 3149,55 грн, а всього 4553,93 грн.
Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 за прострочення виконання зобов`язання з повернення коштів в сумі 807576 грн за період з 03.10.2018 по 11.06.2020: 3% річних в сумі 40 990,87 грн та індекс інфляції в сумі 81717,98 грн, а всього 122708,85 грн.
Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 19348,39 грн судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року, із врахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2021 року про виправлення описки, позов задоволено частково.
 Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 76497,88 грн; кошти в розмірі 8854,79 грн за прострочення виконання зобов`язання за період з 03.10.2018 по 08.11.2019; судовий збір в розмірі 853,50 грн, а всього – 86206,17 грн. 
 Стягнуто з ДП «Система електронних торгів арештованим майном» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4553,93 грн за прострочення виконання зобов`язання за період з 03.10.2018 по 08.11.2019.
В іншій частині відмовлено. 
Рішення мотивоване тим, що є підстави для стягнення з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке є юридичною особою і стороною по справі на користь позивача грошових коштів в розмірі 76497,88 грн, тобто витрат виконавчого провадження, і хоча ці кошти були отримані відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, який, враховуючи проведену реорганізацію органів державної виконавчої служби, був і є відповідним структурним підрозділом, в тому числі і на даний час. 
Судом зазначено, що за позовними вимогами не можуть відповідати, в даному випадку, інші відповідачі – і відділ, і управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки вони входять до структури ЦМРУ МЮ (м. Київ) і не є належними відповідачами. Крім того, ДП «Сетам» не отримувало грошові кошти – виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому також не повинно нести обов`язок їх сплачувати позивачу.
Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача коштів в сумі 731078,12 грн (807576 – 76497,88), то в цій частині вимог суд відмовив з підстав того, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу. Грошові кошти, в сумі 731078,12 грн, хоча і були отримані органами ДВС і знаходились на його депозитному рахунку, але вони 11.12.2017 були перераховані стягувачу за виконавчим провадженням – ПАТ «Фідобанк» і, відповідно, відсутні у органах ДВС і останні не є їх володільцями. Крім того, враховуючи норми чинного законодавства, до цих коштів взагалі не мав і не має відношення організатор електронних торгів (сторона правочину) ДП «Сетам». Отже, підстав стягувати їх з Підприємства немає.
Також судом зазначено, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із відповідним позовом до ПАТ «Фідобанк», як до вигодонабувача, застосувавши спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, то суд дійшов висновку, що саме з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слід стягнути на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 6327,21 грн (76498 х 1,08271075 – 76498) та 3% річних – 2527,58 грн (76 498 х 3% х 402 : 365 : 100), які нараховані за період з 03.10.2018 по 08.11.2019. 
 Що стосується стягнення інфляційних втрат – 6327,21 грн та 3% річних – 2527,58 грн з інших відповідачів, то таке стягнення не можливе, оскільки інші відповідачі не є належними і не повинні відповідати за такими позовними вимогами.
Крім того, оскільки ДП «СЕТАМ» не доведено факту отримання судового рішення, яке набрало законної сили, то суд погодився із доводами позову про те, що цим відповідачем порушені норми цивільного законодавства щодо виконання грошового зобов`язання і, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК, слід стягнути з нього на користь позивача за період з 03.10.2018 (дата набрання судового рішення законної сили) по 08.11.2019 (дата повернення гарантійного внеску): інфляційні втрати – 3149,55 грн та 3% річних – 1404,38 грн, а всього – 4553,93 грн. 
При цьому, суд виходив із правильності здійснених і наданих до суду розрахунків та не спростування відповідачем наданих позивачем розрахунки.
 Крім того, суд дійшов висновку про помилковість твердження позивача про те, що у всіх відповідачів наявний солідарний обов`язок сплачувати грошові кошти на її користь, а тому в цій частині вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 28 липня 2021 року, частково не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 просила суд рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.
Стягнути солідарно із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ДП «Сетам» на користь ОСОБА_1 : грошові кошти в сумі 807576 грн, які були внесені ОСОБА_1 на оплату за придбану квартиру АДРЕСА_1 , за прострочення зобов`язання щодо повернення коштів у сумі 42 504 грн за період з 03.10.2018 по 08.11.2019, 3% річних в сумі 1404,38 грн та індекс інфляції в сумі 3149,55 грн, а всього на суму 4553,93 грн, за прострочення зобов`язання щодо повернення коштів в сумі 807576 грн, за період з 03.10.2018 по 11.06.2020, 3% річних в сумі 40 990,87 грн та індекс інфляції в сумі 81717,98 грн, а всього на суму 122708 грн та судові витрати в сумі 20710,39 грн (10710,39 грн судовий збір та 10000 грн витрати на правову допомогу).
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції невірно було застосовано норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та правовим позиціям Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду щодо правозастосування норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, зокрема дійшов помилкового висновку щодо визначення особи відповідача, який має здійснити в порядку реституції повернення коштів покупцю за договором купівлі-продажу.
Крім того, суд першої інстанції не врахував преюдиційність рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 по справі № 711/750/18 та встановлені ним обставини, а також не врахував правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, який є правочином і відноситься до угод купівлі-продажу.
Вважає, що продавцями квартири АДРЕСА_1 є саме ДП «Сетам» та Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області, яке має відповідних правонаступників, а не ВАТ «Ерсте-Банк» чи його правонаступники ПАТ «Фідобанк» і саме у продавців наявний обов`язок щодо повернення всього, що було одержано від ОСОБА_1 на виконання договору, який був визнаний судом недійсним, тобто щодо повернення їй сплачених нею за недійсним правочином грошових коштів у сумі 850080 грн. 
27 вересня 2021 року від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю.
Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною, позовні вимоги повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості, в тому числі і виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-252 від 18.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», боргу в сумі 1076041,03 грн. 
З протоколу проведення електронних торгів № 299710 від 27.11.2017 вбачається, що 27.11.2017 проведено електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , як майна боржника/іпотекодавця ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 54631706, до складу якого входить виконавче провадження № 31435887 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-252 від 18.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості в загальній сумі 1076041,03 грн. Переможцем торгів стала ОСОБА_3 (після укладення шлюбу - ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 актовий запис № 39 від 14.01.2020), як їх учасник, що запропонувала найвищу ціну за даний лот - в розмірі 850080 грн. В протоколі також зазначено, що сума сплаченого гарантійного внеску складає 42504 грн, сума, яку необхідно сплатити складає 807 576 грн, яку переможець має сплатити до 11.12.2017, отримувачем вказано Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області, код отримувача (ЄДРПОУ) та рахунок надано Головного територіального управління юстиції в Черкаській області (т.1 а.с. 11, 74).
Крім того, у цьому протоколі зазначено, що організатором торгів є ДП «Сетам», а продавцем – відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області.
Відповідно до Акту про реалізацію предмета іпотеки від 12 грудня 2017 року, складеного державним виконавцем Вельган О. В. за результатами вказаних торгів, 27 листопада 2017 року ДП «Сетам» проведена реалізація арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна. Переможцем торгів стала ОСОБА_3 (т.1 а.с. 12). 
На підставі вказаного акту, державним нотаріусом Лук`яновою Т. І. переможцю торгів – ОСОБА_3 було видане Свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру (зареєстровано в реєстрі за № 2-2117). Крім того, внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 15.12.2017, про що свідчить відповідний витяг № 107783043 (т.1 а.с. 13-14).
Згідно платіжного доручення та квитанції від 04.12.2017 ОСОБА_5 сплачено на депозитний рахунок Головного територіального управління юстиції кошти в розмірі 807576 грн. 
Відповідно до розпорядження № 3143587, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС від 06.12.2017, грошові кошти у сумі 807 380,80 грн на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-252, виданого 18.04.2011 у сумі 731078,12 грн необхідно перерахувати на користь ПАТ «Фідобанк», 73 107,81 грн – виконавчий збір та 2999,67 грн витрати виконавчого провадження. 
Відповідно до платіжного доручення № 1731 від 11.12.2017, Головним територіальним управлінням юстиції перераховано УК у м. Черкаси/Черкаси/22070000 – 73107,81 грн виконавчого збору (т.1 а.с. 76). 
За платіжним дорученням № 1736 від 11.12.2017, Головним територіальним управлінням юстиції перераховано на рахунок Головного територіального управління юстиції 2999,67 грн - витрат на проведення експертизи (т.1 а.с. 77).
Згідно з платіжним дорученням № 1744 від 11.12.2017 Головним територіальним управлінням юстиції перераховано ПАТ «Фідобанк» 731078,12 грн боргу (т.1 а.с. 78). 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року та постановою Верховного Суду від 18.09.2019, по справі № 711/750/18, задоволено позов ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, ОСОБА_3 , ПАТ «Фідобанк», ДП «Сетам», третя особа: державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лук`янова Т. І. про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, оформлених актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, та скасування свідоцтва про право власності. Визнано недійсним правочин, укладений за результатами прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що оформлений Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017, відповідно до якого переможцем стала ОСОБА_3 , та скасовано Свідоцтво про право власності від 15.12.2017, видане державним нотаріусом Лук`яновою Т. І., відповідно до якого ОСОБА_3 належить вищевказана квартира та вирішено питання щодо судових витрат (т.1 а.с. 15-28).
28.02.2020 ОСОБА_3 направляла письмові претензії начальнику ГТУЮ у Черкаській області, начальнику управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області, начальнику відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області та генеральному директору ДП «Сетам» про застосування наслідків недійсності правочину та сплату коштів. Між тим, результати вирішення даних претензій, суду не відомі (т.1 а.с. 33-35).
08.11.2019 ДП «Сетам» повернуло позивачу кошти в сумі 42504 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 19651 (т.1 а.с. 32).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі зазначеним вимогам закону.
З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2017 були проведені електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких стала ОСОБА_3 , а за результатами торгів був складений відповідний протокол проведення електронних торгів № 299710. Торги відбулися на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок реалізації арештованого майна). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року та постановою Верховного Суду від 18.09.2019 вищевказані торги визнані недійсними.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено п. 8 розд. X Порядку реалізації арештованого майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.
У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, провадження№ 12-128гс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Отже, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин (ч.1 ст. 216 ЦК України).
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок).
Правила ст. 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.
Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (ст. 655 ЦК України).
Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за таким договором може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.
Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією, яка проводить прилюдні торги.
У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак, і продавцем є державна виконавча служба. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 та у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 165/711/16-ц (провадження № 61-31591св18).
Тому для правильного вирішення спору необхідно визначити, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були сплачені грошові кошти за придбання майна на електронних торгах, організатором яких було ДП «Сетам», на підставі Порядку реалізації арештованого майна.
Відповідно до абз. 17, 18 п. 1 Порядку реалізації арештованого майна, організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) – суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі- Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.
Організація електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Організатором заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.
Згідно протоколу проведення електронних торгів № 299710 від 27.11.2017 визначено, що організатором зазначених торгів є ДП «Сетам», продавцем Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області. 
Згідно з інформацією, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 245-252), а також згідно із п. 1 та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», ліквідовано, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1 до цієї постанови, серед яких Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області, та утворено, як юридичні особи публічного права, міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2. 
Територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.
При цьому, міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, і зокрема: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.
Правонаступником ліквідованого Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області є Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Згідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
 Частиною 1 ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.
 Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Проаналізувавши Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженого Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.01.2020 № 38/6 та Положення про відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженого Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.01.2020 № 38/6,суд першої інстанції вірно встановив, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), і Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - не є самостійними юридичними особами публічного права, а є структурними підрозділами Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з певними, визначеними Законом, підзаконними актами та діючими Положеннями правами та функціями (т. 1 а.с. 253-257).
Це також вбачається із вищевказаного протоколу проведення торгів, де вказуючи продавцем Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області, зазначено код отримувача (ЄДРПОУ) та рахунок Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, правонаступником якого є відповідно Центральне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т.1 а.с. 11, 74)
Слід також зазначити, що у справі № 711/750/18 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів від 27.11.2017 з реалізації нерухомого майна, оформлених Актом державного виконавця від 12.12.2017 про реалізацію предмета іпотеки та скасування свідоцтва про право власності належним відповідачем визначено саме Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області, хоча судом було встановлено, що безпосередньою реалізацією та оформленням результатів торгів займався відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції.
Крім того, ОСОБА_3 сплатила за придбаний лот кошти у розмірі 807576 грн саме на рахунок Головного територіального управління юстиції у Черкаській області і саме останнім здійснені дії щодо їх розподілу 11 грудня 2017 року за призначенням: 731078,12 грн перераховано ПАТ «Фідобанк», 2999,69 грн Головному територіальному управлінню юстиції за проведення експертизи та 73107,81 грн УК м. Черкаси/Черкаси/22070000 виконавчий збір (т.1 а.с. 29, 76-78). 
На ряду з цим ОСОБА_3 сплатила також ДП «Сетам» 42504 грн авансового внеску за участь у торгах, який був повернутий позивачу 08.11.2019 платіжним дорученням № 19651 після визнання недійсними електронних торгів, що відбулись 27.11.2017 (т.1 а.с. 31).
Отже, з викладеного вбачається, що організатором торгів є ДП «Сетам», а продавцем – відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, проте враховуючи юридичний статус продавця, належними відповідачами по даній справі є саме Центральне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ДП «Сетам», що вірно було встановлено судом першої інстанції.
Проте, суд першої інстанції не врахував, що продавцями на торгах виступали, крім ДП «Сетам», як організатором, державна виконавча служба, яка виступала від свого імені як продавець, то саме на неї покладається обов`язок повернути позивачу оплачену загальну вартість придбаного на прилюдних торгах майна в сумі 807576 грн, незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені. 
Як було встановлено ДП «Сетам» повернуло ОСОБА_1 42504 грн 08.11.2019.
Тому саме між ОСОБА_1 з однієї сторони та Центральним Міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) з іншої сторони слід застосувати реституцію, тобто сплачена позивачем сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на її користь саме з виконавчої служби (в межах заявлених нею вимог до вказаного відповідача), а саме 807576 грн.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19), від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21), від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20).
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
За змістом ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
У матеріальному законі (ч. 2 ст. 625 ЦК України) визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання в нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).
У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19) вказано, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах, дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину та у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно. Разом з тим, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції щодо відмови у позові про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, апеляційний суд виходив з того, що стаття 625 ЦК України застосовується виключно у разі порушення грошового зобов`язання. Однак суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази, що свідчить про порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи в частині вирішення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 489/7680/18 (провадження № 61-15397св19) зазначено, що встановивши, що, реалізовуючи квартиру на електронних торгах, виконавча служба самостійно виступала від свого імені як продавець і такі електронні торги визнані недійсними за рішенням суду, суди обґрунтовано виходили з того, що сплачена сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на користь позивача саме з відділу державної виконавчої служби. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Оскільки між відділом державної виконавчої служби та позивачем виникло грошове зобов`язання з повернення сплаченої суми коштів за результатами придбання квартири на електронних торгах, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з виконавчої служби 3 % річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язань.
В постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21) вказано, що оскільки з набранням законної сили судовим рішенням про визнання торгів недійсними у відповідачів як продавців виник обов`язок повернути грошові кошти, отримані від покупця. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за період з дня наступного за днем проведення торгів по день перерахування частини коштів, проте такі вимоги підлягають задоволенню частково, тільки за період з дня набрання чинності судовим рішення про визнання торгів недійсними і до дня звернення до суду з цим позовом.
Враховуючи викладене за період з 03.10.2018 (дата набрання чинності судовим рішення про визнання недійсними результатів торгів) по 08.11.2019 підлягають стягненню 35 річних та інфляційні втрати із суми 42504 грн із ДП «Сетам» та з 03.10.2018 по 11.06.2020 (день звернення в суд із даним позовом) із Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягають стягненню 35 річних та інфляційні втрати із суми 807576 грн.
Суд апеляційної інстанції приймає наданий стороною позивача розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та враховує, що стороною відповідачів не спростовувався наданий позивачем розрахунок та не надавався власний.
Тому, із ДП «Сетам», за період з 03.10.2018 по 11.06.2020, підлягає стягненню 3149,55 грн інфляційних втрат та 1404,38 грн 3% відсотків річних, а всього 4553,93 грн, що вірно встановлено судом першої інстанції
Разом з тим, в частині вимог до Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є підстави ухвалити нове рішення, адже при обрахунку слід виходити із суми 807 576 грн за період з 03.10.2018 по 11.06.2020, тому стягненню підлягає 81717,98 грн та 40990,87 грн - 3% річних, а всього 122708,85 грн.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення
Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
До апеляційної скарги представником ОСОБА_1 , додавав заяву про (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача, у зв`язку із розглядом справи та вказував, що докази понесення витрат (судовий збір та витрати на правову допомогу) будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Аналогічне клопотання було подано і в процесі розгляду справи апеляційним судом.
Разом з тим апеляційний суд враховує, що докази сплати судового збору у розмірі 10710,39 грн наявні в матеріалах справи, тому є підстави його розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: із Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10657,91 грн та із ДП «Сетам» 52,48 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 грошових коштів, які були внесені ОСОБА_1 на оплату квартири АДРЕСА_1 з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 03 жовтня 2018 року по 11 червня 2020 року скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 807576 грн, які були внесені ОСОБА_1 на оплату квартири АДРЕСА_1 ; за період з 03 жовтня 2018 року по 11 червня 2020 року: інфляційні втрати у розмірі 81717,98 грн та 3 % річних у розмірі 40990,87 грн, а всього 930284,85 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 10657,91 грн судового збору.
Стягнути із Державного підприємства «Система електронних торгів арештованим майном (ДП «Сетам») на користь ОСОБА_1 52,48 грн судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

О. В. Карпенко