Ухвала
16 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 761/20632/20
провадження № 61-15132ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропроспереріс Банк» про визнання неправомірним рішення,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Агропроспереріс Банк» (далі - АТ«Агропроспереріс Банк») та просив визнати неправомірним рішення відповідача від 06 липня 2018 року про відмову йому в обслуговуванні шляхом дострокового розірвання договору банківського вкладу від 05 квітня 2018 року № 055820.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 
2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 06 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
У вересні 2021 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Судами встановлено, що 05 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та 
АТ «Агропросперіс Банк» укладено договір банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 055820.
Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, банк відкриває вкладнику рахунок для обліку строкових коштів №26309005022601 та приймає на зберігання грошові кошти на строк 12 місяців з 05 квітня 2018 року по 
05 квітня 2019 року на умовах цього договору.
06 липня 2018 року відповідачем прийнято рішення відмовитися від подальших ділових відносин із ОСОБА_1 , шляхом дострокового розірвання договору № 05580 банківського вкладу фізичної особи 
від 05 квітня 2018 року на підставі частини першої статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Разом з тим, 13 листопада 2018 року Шевченківським районним судом 
м. Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 21 лютого 2019 року, ухвалено рішення, яким задоволено позов 
ОСОБА_1 до АТ «Агропросперіс Банк» про скасування рішення про дострокове розірвання договорів від 05 квітня 2018 року. Визнано дії 
АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи 
від 05 квітня 2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я 
ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано АТ «Агропросперіс Банк» вчинити дії щодо належного виконання умов договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05 квітня 2018 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківським районним судом м. Києва 
від 13 листопада 2018 року права позивача було захищено шляхом визнання дій АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05 квітня 2018 року неправомірними та зобов`язано банк вчинити дії щодо належного виконання умов договору, що є належним способом захисту прав, крім того, суд зазначив, що визнання рішення Банку неправомірним не передбачено чинним законодавством.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, у яких ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру про захист прав споживача, шляхом визнання неправомірним рішення банку.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 
2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги:, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропроспереріс Банк» про визнання неправомірним рішення.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров