П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 12 серпня 2021 року                                                                                  місто Київ 
 
                                                                                   справа № 757/46354/20-ц                                                                                                   провадження №22-ц/824/7174/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С., 
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем,
на ухвалу  Печерського районного суду м.Києва від 24 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Ільєвої Т.Г., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 24 грудня 2020 року залишено без розгляду  позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2020 року у справі № 757/46354/20-ц, а саме: скасований арешт на об`єкти житлової нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. подав  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про залишення позову без розгляду, справу направити для продовження  розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно з приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
Системний аналіз вказаний норм процесуального закону та норм профільного закону дозволяє дійти висновку, проте, що ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним (автономним) документом, що посвідчує повноваження адвоката, зокрема і в цивільному судочинстві.
Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає. Такі правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Верховного суду (Великої Палати Верховного Суду) від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18.
Суд першої інстанції дійшов незаконних (помилкових) та передчасних висновків про те, що ненадання адвокатом договору про надання правової (правничої) допомоги є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дереч В.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання не з`явилися учасники справи, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Оскільки судове рішення ухвалене  за відсутністю учасників справи, то  датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що наданий адвокатом Незвіським Д.Я. ордер не є достатнім доказом на підтвердження його повноважень, як представника неповнолітнього ОСОБА_1 , а тому вважав позов поданий особою, яка не мала на це повноважень.
Проте, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно із частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру». Згідно з частиною п`ятою вказаної статті відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.
Частиною шостою статті 62 ЦПК України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
За приписами статті 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
Закон України «Про адвокатуру» не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
У рішенні Національної асоціації адвокатів України від 04 серпня 2017 року № 162 вказано на те, що відмітка про посвідчення копії ордера на надання правової допомоги має складатися зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису адвоката (або керівника адвокатського об`єднання/адвокатського бюро, у випадку якщо ордер видається адвокатським об`єднанням/адвокатським бюро), який засвідчує копію, його ініціалів та прізвища, а також дати засвідчення копії.    
Як установлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження повноважень на представництво інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 до позовної заяви адвокатом Незвіським Д. Я. додано оригінал ордера від 17 жовтня 2020 року серії АІ № 1061345, який виданий адвокатом та містить підпис адвоката.
Таким чином, представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д. Я. веде судову справу від імені неповнолітнього ОСОБА_1 , повноваження якого підтверджує ордер, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема, на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання позовної заяви  від імені ОСОБА_1 ..
Оскільки ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката, надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером, чинна на час подання позову до суду редакція Цивільного процесуального кодексу України не вимагала.
Такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18 (провадження № 11-706апп19).
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) звернула увагу на те, що виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України).
Суд першої інстанції не врахував, що неповнолітня особа, яка досягла 14-річного віку, може укладати договір з адвокатом виключно за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Однак, відсутність такої згоди не нівелює правових наслідків укладення такого договору та наділення адвоката повноваженнями на представництво, окрім випадків визнання такого договору недійсним у судовому порядку. У випадку представництва у суді малолітньої особи адвокат повинен надати суду докази наявності згоди її батьків на укладення договору про надання правничої допомоги. Під час представництва особи, яка досягла 14-ти років, адвокат надає суду документи, що підтверджують повноваження на представництво (ордер, довіреність), без необхідності подання згоди батьків на укладення договору з таким адвокатом. При цьому суд не може вимагати пред`явлення договору про надання правової допомоги для підтвердження повноважень на представництво особи, яка досягла 14-ти років. (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №369/13467/20).
Верховна Рада України, ратифікуючи Європейську конвенцію про здійснення прав дітей 1996 року, заявила, що дія цієї Конвенції поширюється на розгляд судами справ, що стосуються: усиновлення дитини; встановлення опіки, піклування над дитиною; визначення місця проживання дитини; позбавлення або оспорювання батьківських прав; інших питань про відносини між батьками та дитиною; будь-яких інших питань, що стосуються дитини особисто, а також питань її сім`ї (у тому числі її виховання, поновлення батьківських прав, управління її майном).
Отже, можна констатувати, що Європейська конвенція про здійснення прав дітей має предметом свого регулювання правовідносини у даній справі. Метою цієї конвенції є надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.
Європейська конвенція про здійснення прав дітей, зокрема та серед іншого, зазначала в статті 4, що за винятком, передбаченого статтею 9, дитина має право подавати особисто або через інших осіб чи органи клопотання про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, що стосуються її у випадках, коли внутрішнє законодавство позбавляє суб`єктів батьківської відповідальності права представляти дитину в результаті виникнення у них конфлікту інтересів з останньою (в контексті зазначеного міжнародного акту, спеціальним представником може бути, зокрема, адвокат); в статті 5, як інші процесуальні права: права клопотати про одержання допомоги від відповідної обраної ними особи у висловленні ними своєї думки; права клопотати самостійно або через інших осіб чи органи про призначення окремого представника, а у відповідних випадках - адвоката; права призначити свого представника; права здійснювати деякі або всі права сторін у такому процесі.
Тобто, зазначені міжнародні акти, як найвищі інтереси дитини, ставлять максимальний обов`язок держави, як на законодавчому рівні так й на рівні адміністративного, судового захисту надавати можливість дитині (особі до 18 років) приймати безпосередню участь в справах щодо захисту своїх інтересів, особливо у випадку наявності конфлікту з особами, які несуть батьківську відповідальність, в тому числі призначати/обирати свого представника.
Таким чином, оскільки адвокат Незвіський Д.Я. у цій справі здійснює представництво неповнолітнього позивача на підставі ордеру, що виданий на підставі договору про надання правової допомоги №35 від 17 жовтня 2020 року, який в установленому законом порядку недійсним не визнавався, тому відсутні підстави вважати, що позовна заява подана особою, яка не мала повноважень.   
 За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
Керуючись ст. ст. 367, 374, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, 
суд, -
 
П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 24 грудня 2020 року- скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна  
 
Судді:                                                                               Л.Д. Поливач
 
                                                                                         А.М. Стрижеус