ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5283/21 Справа № 203/3702/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
                                         В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – ПАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       Позовна заява мотивована тим, що 02.07.2020, об 11 год. 49 хв., на пр. Олександра Поля, біля будинку №52, у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «AUDI» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ) під керуванням відповідачки, і автомобіля марки «Mercedes Benz» (реєстраційний номер – НОМЕР_2 ), належного позивачці. 
       У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивачка звернулася до третьої особи, яка застрахувала ризики власника автомобіля марки «AUDI». 
       01.09.2020 третя особа сплатила позивачці страхове відшкодування в сумі 98 238,68 грн. 
       Згідно з актом виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 249 038,68 грн. 
       Між тим, різницю між фактичними витратами та страховим відшкодуванням відповідачка сплачувати відмовилася.
       Враховуючи зазначене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП кошти в сумі 150 800,00. 
       Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати по сплаті судового збору в 1508,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 2500,00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. 
       Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію заподіяної майнової шкоди в сумі 119 038,68 гривень, компенсацію витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 500,00 гривень, компенсацію судових витрат у сумі 5 190,39 гривень, разом – 126 729,07 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 071,84 гривень.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації заподіяної майнової шкоди, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із відповідача 78 920,21 грн. 
        ОСОБА_2 не погоджується з визначеним розміром вартості заподіяної матеріальної шкоди.
       Не погодившись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за потрібне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2020, об 11 год. 49 хв. на пр. Олександра Поля, біля будинку №52, у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «AUDI» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 , і автомобіля марки «Mercedes Benz» (реєстраційний номер – НОМЕР_2 ), належного ОСОБА_1 .
       Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «AUDI» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №200148720 застрахована третьою особою (ліміт відповідальності – 130 000,00 грн, франшиза – 0,00 грн).
       02 липня 2020 року позивачка повідомила третю особу про настання страхового випадку.
       27 липня 2020 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 за вказаним вище фактом було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Згідно із звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 05.08.2020 №07-07-20-2В, складеним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на замовлення третьої особи, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачці, становить 111 402,62 грн.
       Згідно з висновком експерта від 30.08.2020 №Zus1908201, складеним судовим експертом Мазуреком О.А. на замовлення позивачки, вартість ремонту автомобіля позивачки без урахування зносу становить 286 983,74 грн. За проведення дослідження позивачкою було сплачено 2 500,00 грн.
       01 вересня 2020 року третя особа сплатила позивачці у рахунок страхового відшкодування 98 238,68 грн.
       Фактичні витрати позивачки з відновлення пошкодженого автомобіля становлять 249 038,68 грн.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, а тому на користь позивача підлягає стягненню з ОСОБА_2 різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
       Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
       Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
       Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Згідно з пунктом 12.1 статті 12, статтею 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
       За правилами, встановленими статтею 979 ЦК, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Пунктом 35.1 статті 35 Закону №1961-IV встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
       За приписами абзацу першого пункту 36.1 статті 36 Закону №1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
       Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, – прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
       Суд при цьому виходить з того, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
       Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК та 27 Закону України від 07.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
       Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом.
       Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «AUDI» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №200148720 застрахована третьою особою (ліміт відповідальності – 130 000,00 грн, франшиза – 0,00 грн).
       Згідно з висновком експерта від 30.08.2020 №Zus1908201, складеним судовим експертом Мазуреком О.А. на замовлення позивачки, вартість ремонту автомобіля позивачки без урахування зносу становить 286 983,74 грн. За проведення дослідження позивачкою було сплачено 2 500,00 грн.
       Фактичні витрати позивачки з відновлення пошкодженого автомобіля становлять 249 038,68 грн.
       Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 98 238,68 грн.
       За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню лише 119 038,68 грн, які складають різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування яке відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний був сплатити страховик.
       Крім того, позивачем сплачено за проведення автотоварознавчої експертизи 2500 грн, що підтверджується наданою квитанцією від 19 серпня 2020 року, яка теж підлягає стягненню з відповідача.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , щодо завищеного розміру вартості заподіяної матеріальної шкоди позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дослідив та надав належну оцінку поданим позивачем доказам, з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову.
       Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними, зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» – залишити без задоволення.
       Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: