Постанова
Іменем України
 
21 вересня 2021 року
 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/11030/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
                                                                                                 
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва про залишення позову без розгляду
 
від 15 червня 2021 року 
 
у цивільній справі №757/21932/21-ц Печерського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до ОСОБА_2 
 
про стягнення грошових коштів за договором позики,
 
                                                В С Т А Н О В И В:
 
08 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду               м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики від 03.09.2011 в сумі 80 000,00 доларів США.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що в провадженні суду знаходиться справа з таким самим спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
 
В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що є помилковим висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки предмет та підстави позову у даній справі та у справі                     №757/6508/20-ц, не є тотожними.
 
Зазначила, що підставами позову у справі №757/6508/20-ц є солідарне невиконання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору позики від 03.09.2011 та відповідно солідарний обов`язок повернути позику на підставі норм сімейного законодавства. Предметом позову у справі №757/6508/20-ц є солідарне стягнення                   80 000,00 доларів США. Натомість у даній справі відповідачем зазначена одна особа - ОСОБА_2 і предметом позову є стягнення боргу в іноземній валюті із зазначенням еквіваленту за курсом НБУ.
 
За наведених обставин просила скасувати ухвалу Печерського районного суду                   м. Києва від 15.06.2021 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній. 
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, просив задовольнити. 
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
 
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні суду є справа з предметом та підставами позову, тотожними позовним вимогам, заявленим у даній справі.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, законодавцем визначено, що суд залишає позовну заяву без розгляду лише за умови, якщо в провадженні цього чи іншого суду є позов тотожний до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
У справі, що переглядається, звертаючись до суду з позовом, позивачка, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконав умов укладеного з нею 03.09.2011 договору позики, просила стягнути з ОСОБА_2 80 000,00 доларів США, що станом на 01.04.2021 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 225 808,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що у іншій справі №757/6508/20-ц, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконав умов укладеного з нею 03.09.2011 договору позики, який було укладено під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_4 , просила солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на її користь 80 000,00 доларів США.
З наведеного слідує, що у даній справі та у справі №757/6508/20-ц предметом позову є стягнення боргу, а саме 80 000,00 доларів США, у зв`язку з не виконанням умов одного й того ж договору позики від 03.09.2011, укладеного між ОСОБА_1 та                  ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що предмети позовів у справах не є тотожними, адже у кожній з позовних заяв ОСОБА_1 просить стягнути 80 000,00 доларів США. А зазначення позивачкою у позовній заяві, за результатами розгляду якої постановлено оскаржувану ухвалу, еквіваленту в національній валюті на день подання позову не змінює ціни позову - 80 000,00 доларів США, відповідно і не свідчить про відмінність предмету позову від предмету позову у справі №757/6508/20-ц. 
Більше того, як вбачається зі змісту Договору позики від 03.09.2011, за не виконання умов якого в обох позовних заявах ОСОБА_1 просить стягнути борг в розмірі                  80 000,00 доларів США, предметом договору є сума позики в іноземній валюті                   (80 000,00 доларів США) без зазначення еквіваленту в національній валюті. Також слід враховувати, що законодавець не зобов`язує особу, яка звертається до суду з позовом про стягнення коштів в іноземній валюті, зазначити еквівалент такої валюти до національної валюти.
З у рахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що у даній справі предметом позову є стягнення боргу в національній валюті не знайшли свого підтвердження.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що підстави позовів у даній справі та у справі №757/6508/20-ц не є тотожними, колегія суддів зазначає наступне.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала, що підставою позову у справі №757/6508/20-ц є невиконання умов договору позики від 03.09.2011, а у даній справі, яка переглядається, також невиконання умов цього ж договору від 03.09.2011.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підставою позову в обох справах є невиконання ОСОБА_2 умов договору позики від 03.09.2011. 
Водночас, з наведеного слідує, що у даній справі та у справі №757/6508/20-ц сторони не є тотожними, як вказує правильно позивачка в апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що такі доводи позивачки не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки останньою здійснено надмірний формалізм щодо трактування поняття тотожності, враховуючи обставини викладені колегією суддів вище. При цьому, при солідарній відповідальності саме кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим та мотивованим висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки у провадженні цього ж суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав
Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                  У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року про залишення позову без розгляду - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 21 вересня 2021 року.
 
Головуючий                                                                                                    О.Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                                                 О.В. Желепа
                                                                                                                        В.А. Кравець