Номер провадження: 33/813/944/21 
Номер справи місцевого суду: 947/10353/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М., 
за участю:
секретаря Хухрова С.В.,
представника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Врони А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Врони Андрія Валентиновича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.
Із оскаржуваної постанови вбачається, що 19.09.2021 року о 06:50 год., в м. Одесі, по вул. Дмитра Донського, біля будинку № 24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуженні зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, після чого від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» України (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 24.05.2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Врона А.В. подав апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 27.05.2021 року, та в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с.29-33). 

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про   адміністративні правопорушення  є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування  обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення   виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень,   запобігання   правопорушенням, виховання   громадян   у   дусі   додержання   законів,  зміцнення законності.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що правопорушник  ОСОБА_1 19.09.2021 року о 06:50 год., в м. Одесі, по вул. Дмитра Донського, біля будинку № 24, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуженні зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, після чого від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився.
За вказаними обставинами поліцейським взводу №1 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області сержантом поліції Сидоренко А.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 064226 від 19.03.2021 року, за ознаками ст. 130 КУпАП, проте частина вказаної статті в протоколі не вказана.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі відмови від проходження такої перевірки, дані діяння підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 064226 від 19.09.2021 року, не вказана частина ст. 130 КУпАП, в даному випадку не потягнула ухвалення незаконного судового рішення, оскільки права правопорушника ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП були забезпечені як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, шляхом участі його і його представника – адвоката Врони А.В. в суді першої інстанції і надання ними пояснень з приводу складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 064226 від 19.03.2021 року, та участі адвоката Врони А.В. в суді апеляційної інстанції.

Крім того, заперечуючи проти оскаржуваної постанови, адвокат Врона А.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , ставив питання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому адвокат Врона В.В. посилався, крім неправильної правової кваліфікації правопорушення, на те, що його довіритель ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується медичною довідкою, виданої ТОВ «Медичний центр «Вектор плюс» від 19.03.2021 року.

Однак, зазначені доводи адвоката Врони В.В. спростовуються наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.

Так, із вказаних відеозаписів вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а тому в його діях наявні ознаки вищевказаного правопорушення, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З підстав викладеного, доводи ОСОБА_1 та його представника – адвоката Врони В.В. про те, що відповідно до медичної довідки, виданої ТОВ «Медичний центр «Вектор плюс» від 19.03.2021 року, у сечі громадянина ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено, не відіграє правового значення, так як адміністративна відповідальність ОСОБА_1 в даному випадку має настати не за знаходження останнього в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а за його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги вказану довідку як доказ, оскільки вказане товариство не відноситься до спеціалізованих медичних закладів, затверджених МОЗ.
Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові суду вказана неправильна дата вчинення адміністративного правопорушення – 19.09.2021 року, замість правильної дати – 19.03.2021 року.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Врони А.В. задовольнити частково, постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року змінити та в мотивувальній частині постанови дату скоєння правопорушення: «19.09.2021 року» змінити на правильну дату: «19.03.2021 року».
В решті постановуКиївського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 254, 256, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Врони Андрія Валентиновича задовольнити частково.
ПостановуКиївського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, змінити.
В мотивувальній частині постанови дату скоєння правопорушення: «19.09.2021 року» змінити на правильну дату: «19.03.2021 року».
В решті постановуКиївського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26.07.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                С.М. Сегеда