ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5762/21 Справа № 212/1786/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Бондар Я.М.
суддів -                   Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватного акціонерне товариство «Суха Балка»,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 березня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року представник ОСОБА_2 , яка діє від імені позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до  Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі – ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 у період з 21.08.1989 року по 21.08.2000 року працював газоелектрозварником ДФС на РУ ім. «ХХ Партз`їзду», на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» правонаступниками яких є ПрАТ «Суха Балка». Внаслідок роботи у шкідливих умовах праці позивач отримав професійні захворювання. Висновком МСЕК від 21.07.2010 року позивачу первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 27.06.2017 року ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у побуті у зв`язку із фізичним станом викликаним професійним захворюванням. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 110 000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень, без врахування податку з доходу фізичних осіб. 
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судові витрати в розмірі 908,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. 
Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди». 
При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.
Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 21.08.1989 року по 21.08.2000 року позивач працював на посаді газоелектрозварника Шахтобудівельного управління Рудоуправління ім. ХХ Партз`їзду, з 21.08.2000 року по 09.09.2010 року працював на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» дробильником ДФС, з 09.09.2010 року по 19.02.2021 року оператором пульта управління. 19.02.2021 року ОСОБА_1 звільнено з підприємства за власним бажанням. (а.с. 7-8)
14.05.2010 року Українським НДІ промислової медицини позивачу встановлено основний діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 зліва та шийна С5-С7 справа з нейродинамічними проявами у вигляді правобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФС другого ст.., з вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та помірним на шийному, загальними статико-динамічними розладами помірного ступеню. Захворювання професійне (13.05.2010р.) (а.с.9) 
Відповідно до п. 16 Акту № 44 розслідування хронічного професійного захворювання від 03 червня 2010 року за формою П-4. зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок виконання ОСОБА_1 робіт в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею внаслідок обмеженості робочого простору робочих місць, яка не дозволяла завжди застосовувати засоби малої механізації, працюючи дробильником ДСФ з 16.06.2005 по теперішній час, виконував роботи в умовах, які зокрема під час виконання ремонтних робіт характеризувались підвищеним рівнем статичного навантаження при утриманні вантажу обома руками (а.с. 10-11). 
Згідно п. 17 причиною професійного захворювання є робота на протязі 15 років 11 місяців в умовах важкої фізичної праці: рівень фізичного перенавантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну: 36 кг. При нормі 30 кг., статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 313810 кг/с при нормі 7 0000 кг/с, робоча поза вимушена з нахилом тулуба до 30° понад 30°: 37,2%/2,6% за зміну при допустимій нормі 25,0%; нахили корпусу 125-420 разів при допустимому 100 разів за зміну. Важкість праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості.
В п. 19 даного Акту зазначено, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є адміністрація шахти «Ювілейна» рудоуправління ім. ХХ партз`їзду, шахти «Ювілейна» рудника «Суха Балка», шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», порушення вимог ст.. 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.. 153 КЗпП України.
Висновком МСЕК від 21.07.2010 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з переоглядом 01.07.2011 року. ( а.с. 12).
Висновком МСЕК від 27.06.2017 позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності - безстроково. ( а.с.13).
Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки, професійні захворювання, отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03 червня 2010 року, причиною професійного захворювання є робота на протязі 15 років 11 місяців в умовах важкої фізичної праці: рівень фізичного перенавантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну: 36 кг. При нормі 30 кг., статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 313810 кг/с при нормі 7 0000 кг/с, робоча поза вимушена з нахилом тулуба до 30° понад 30°: 37,2%/2,6% за зміну при допустимій нормі 25,0%; нахили корпусу 125-420 разів при допустимому 100 разів за зміну. Важкість праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості.
Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. 
Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійні захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.      
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника відповідача в апеляційній скарзі щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який на думку колегії суддів відповідає засадам розумності та справедливості. 
Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманих позивачем професійного захворювання, роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, 15 років 11 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 30 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності. 
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.
Рішення  Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року. 

Головуючий:

Судді: