ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/7238/19                                          Головуючий І інстанції – Матвієвська Г.В.
Провадження № 33/818/580/21                                  Суддя доповідач – Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
                                       П О С Т А Н О В А
                               І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
                       / по справі про адміністративне правопорушення /

08 вересня 2021 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.
за участю секретаря                        - Вакула Н.С.,
захисника                                - Андренка С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Андренка Сергія Юрійовича на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 – визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Постановою встановлено, що 22.08.2019 року о 05-54 год., ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак – НОМЕР_1 , по пр. Московському, 290 «А», в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння (підвищена жвавість, рухливість ходи, неприродна блідність). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
На вказане рішення, захисник ОСОБА_1   – адвокат Андренко С.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів щодо першочергового проведення поліцейськими 
Огляду на місці зупинку транспортного засобу з використанням технічних засобів, оскільки жодної перевірки на наявність ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці зупинку не проводилось. Також вважає невідповідними фактичним обставинам відомості, які містяться в протоколі, оскільки вони спростовуються доданими до матеріалів відеозаписами та поясненнями ОСОБА_1 . Як зазначено в апеляційній скарзі, дійсно, 22.08.2019 о 05-54 год ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак – НОМЕР_1 та рухався по пр. Московському в м. Харкові в напрямку м. Чугуїв до місця розташування військової частини. В процесі руху його наздогнав патрульний автомобіль та через гучномовник наказав зупинитись. Причиною зупинки була наявність тріщини на вітровому склі автомобіля, на що ОСОБА_1 було надано пояснення з приводу її появи безпосередньо в цей день, під час переїзду залізнодорожної колії. За вказане правопорушення за ч. 1 ст.121 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено штраф 340 грн. Після чого, ОСОБА_1 зателефонував за номером 102, обурившись на таку поведінку працівників поліції, та повідомив про упереджене ставлення до нього, на що йому сказали чекати на приїзд працівників поліції на місці. Під час чекання на працівників поліції, дійсно, інспектор поліції ОСОБА_2 підходив до ОСОБА_1 з двома свідками, які, як вбачається з відео, підтвердили факт відмови від проходження медичного обстеження ОСОБА_1 . Проте, зі слів ОСОБА_1 , він не відмовлявся від проходження медичного огляду, але йому необхідно було дочекатись приїзду наряду поліції, якій він визивав. Після години очікування було складено протокол, після ознайомлення з яким, ОСОБА_1 вкотре підтвердив свою готовність щодо проходження медичного огляду. По приїзду у м. Чугуїв, у військовій частині, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у військового лікаря ОСОБА_3 , який підтвердив, що він був тверезий. А тому, вважає, що до протоколу було внесено недостовірні відомості, які підтверджуються належними доказами. Будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинку або в медичному закладі, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, захисник вважає, що протокол складений з порушенням ст. 266 КУпАП та без дотримання Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції, затвердженого Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв для проходження огляду №1103 від 17.12.2008. 
Крім того, адвокат Андренко С.Ю. просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року, посилаючись на те, що про існування вказаної постанови суду ОСОБА_1   дізнався після відрахування коштів з його заробітної плати у липні 2020 року, судове засідання в суді першої інстанції було проведено за його відсутністю.  ОСОБА_1  є військовослужбовцем за контрактом і фактично не має можливості вільно пересуватися за межами військової частини. Тому, у зв`язку із вказаними обставинами був змушений звернутись для отримання правової допомоги до захисника, з яким уклав догові 21.07.2020. Повістки направлялись за його домашньою адресою, проте він їх не отримував, оскільки знаходиться у військовій частині НОМЕР_2 , місце дислокації якої є в м. Бахмут Донецької області, про що додано довідку.  Крім того зазначив, що вперше подав апеляційну скаргу 27.07.2020, проте, постановою Харківського апеляційного суду від 25.11.2020 його скаргу було повернуто, з залишенням без задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Після цього звернувся вдруге з апеляційною скаргою 14.12.2021, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року, посилаючись на зазначені обставини.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Андренка С.Ю.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як пояснив адвокат Андренко С.Ю., в даний час проходить військову службу за контрактом та перебуває в зоні АТО у місті Бахмут, у зв`язку з чим, захисник просить розглядати справу без ОСОБА_1 .  Апеляційну скаргу ОСОБА_1  його захисник підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
       Враховуючи наведене, а також вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155456 від 22.08.2019 року (а.с.1), який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів, який складений з дотриманням всіх процесуальних вимог інспектором УПП; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах справи на а.с. 5,6, які пояснили та підтвердили як свідки, що 22.08.2019 в їх присутності водій авто Volkswagen Passat, н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився; диск з відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження інспекторів патрульної поліції, на якому зафіксовано фактичні обставини, викладені в даній постанові (а.с.8).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак – НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (підвищена жвавість, рухливість ходи, неприродна блідність). 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 22.08.2019 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26 (а.с.5,6).
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом.
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що працівники поліції дійсно запропонували водієві автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак – НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, однак останній відмовився від проходження в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 – адвокат Андренко С.Ю. не заперечував факт зупинки працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 був тверезий та чекав приїзду викликаної ним патрульної служби, яка була ним викликана ще до складання протоколу. Вважає, що працівники поліції діяли незаконно, але до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України він не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував. Про обставини, передбачені ст.17 КУпАП, які звільняють особу від адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не повідомив. Поряд з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, перед цим склав іспит на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення слідчої перевірки, до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.
Доводи щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному госпіталі при Військовій частині, також не можуть бути враховані, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності внаслідок порушень п. 2,5 ПДР, тобто за відмову від проходження на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що передбачений п.2,9 «А» ПДР. 
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, - проводиться лише у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пункт 4 Розділу І цієї Інструкції встановлює перелік певних ознак наркотичного сп`яніння, якими є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідність.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1  були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, рухливість ходи, неприродна блідність.         Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що свідчить про відсутність порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 22.08.2019 року о 05-54 год., ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак – НОМЕР_1 , по пр. Московському, 290 «А», в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння (підвищена жвавість, рухливість ходи, неприродна блідність). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
За таких обставин, з урахуванням того, що дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із скаргою в порядку, визначеному КАС України, хоча мав для цього достатньо часу, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу та неправомірної зупинки транспортного засобу.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Андренка С.Ю. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Андренка Сергія Юрійовича – залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                  С.К. Шабельніков