Ухвала
05 липня 2021 року
м. Київ
справа № 148/2235/16-к
провадження № 51-3084ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі – Суду) 
від 03 червня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі – КПК) та надано строк на усунення недоліків, де, серед іншого, зазначалося про відсутність доводів на обґрунтування незаконності оскаржених судових рішень, з огляду на положення ст. 412 – 414 КПК, а також підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК.
Крім того, указуючи на допущені судом апеляційної інстанції порушення, засуджений не указав, яких саме порушень норм матеріального або процесуального права допустився апеляційний суд, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, визначені приписами статей 404, 405 КПК, а вимога касаційної скарги про зміну оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції не відповідає визначеним ст. 436 КПК повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Судом роз`яснено, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
На виконання ухвали Верховного Суду від 03 червня 2021 року засуджений ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, де зазначених в ухвалі недоліків не усунув. 
Зокрема, засуджений в касаційній скарзі указує про незаконність судових рішень щодо нього у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, однак обґрунтування їх незаконності, з огляду на положення ст. 412 – 414 КПК, повторно не наводить.
Крім того, у недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі відсутні вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з передбаченими ст. 436 КПК повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК та в межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 . 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді: 

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                             ОСОБА_3