КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №754/4082/21	Головуючий у І інстанції: Журавська О.В.	
Провадження №33/824/2646/2021		
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   УКРА Ї Н И
 
            06 серпня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., за участю серетаря Журавльова Д.Д. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
            Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2  за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
            Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову судді скасувати та ухвалити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП та застосувати до неї відповідне адміністративне стягнення.
            В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
            Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Дубчак Л.С., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 та її захисника Кухарчук А.Ю., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
            Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 28квітня 2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2  у зв`язку з відсутністю в їїдіях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, з огляду на таке.
            Як прямо передбачено ч. 1 ст. 1732КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
            Відповідно до п. 4. ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї»  психологічним насильством в сім`ї є насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
            З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин даної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
            Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
         Судом встановлено, що складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не містить викладення суті адміністративного правопорушення, а саме в чому саме полягало фізичне та психологічне насильство в сімї відносно чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також наслідки цих дій щодо завдання або можливого завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого. Також в протоколі не зазначені прізвища та адреси потерпілих.
            Водночас, обставини домашнього насильства, описані у згаданому протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого фізичного та психологічного насильства відносно малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.
            Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення  ОСОБА_2  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до протоколу долучено не було і до суду не надавалось.
            Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі, а також доказів, які були надані під час апеляційного розгляду, як потерпілою стороною, так і стороною особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, то їх перевірка не дала достатніх підстав для того, щоб зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції дані про події та обставини, які мали місце 19 лютого 2021 року, свідчать про відсутність будь-якого психологічного насильства з боку ОСОБА_2 взагалі та відносно малолітнього ОСОБА_4 зокрема.
            Бажання батька малолітніх ОСОБА_1 з`ясувати сімейні стосунки з ОСОБА_2 за участю малолітніх дітей а також періодичні штучні конфлікти на цьому ґрунті, які провокуються, є свідченням не домашнього насильства, а їх безвідповідальності, які використовують дітей, як прикриття, при з`ясуванні сімейних стосунків.
            За таких обставин, апеляційна скарга  ОСОБА_1  не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про закриття провадження у справі щодо  ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, є незаконною або необґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року - без змін.
            На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,  суд-
П О С Т А Н О В И В:
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення,  постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року, відповідно до якої провадження у справі щодо  ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, - без змін.
            Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                      А.М. Стрижеус