Номер провадження: 33/813/743/21 
       Номер справи місцевого суду: 521/4064/21
       Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
       Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання – Рибачук О.І.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, 
                               
                                ВСТАНОВИВ:

07 березня 2021 року о 22:00 год було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 044461 відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 121 КУпАП (а.с. 3-5).
21 квітня 2021 року постановою Малиновського районного суду м.Одеси визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення відповідно до ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок на користь держави (а.с.20).
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. На думку апелянта, суд не в повному обсязі з`ясував усі фактичні обставини справи не дослідив надані докази, зокрема, Акт про виконання робіт від 07.03.2021 року. Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що СТО, в якому проводився ремонт автомобіля, перебуває у 0,8 км від місця зупинки ТЗ, та не взято до уваги, що ОСОБА_1 повідомляв співробітникам поліції інформацію щодо того, що тільки від`їхав з СТО та все у автомобілі працювало, а це, як вважає апелянт свідчить про не сприянню суду першої інстанції повному розгляду справи. Тому, апелянт просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року та прийняти нову з урахуванням доказів та незначного порушення, якою пом`якшити покарання, а саме не позбавляти права керувати ТЗ, викликати до суду у якості свідка особу, яка є працівником СТО та лагодила автомобіль для надання показань щодо факту ремонту задніх габаритних ліхтарів (а.с.21-22).
В судове засідання апелянт викликався, однак не з`явився, а в апеляційній скарзі просив скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року, прийняти нове рішення, яким пом`якшити покарання, а саме не позбавляти права керування ТЗ. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних обставин.
       Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 о 21 годині 55 хвилин 07.03.2021 року, у м. Одесі по вул. В. Стуса, напроти будинку 1а, керував автомобілем «ВАЗ 21140» д.н. НОМЕР_1 , що мав технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація вказаного автомобіля забороняється, а саме: не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів в темну пору доби, чим повторно протягом року вчинив правопорушення та порушив вимоги п. 31.4.7 (ї) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.. А тому, 07 березня 2021 року співробітниками поліції складено протокол серії ДПР18 № 044461 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
       Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову, виходив з того, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки ним було скоєно повторне за рік порушення ч.4 ст. 121 КУпАП. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим та достатньо мотивованим. Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що вони носять формальний характер і жодним чином не впливають на кваліфікацію адміністративного правопорушення. Факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП підтверджується, наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 044461 та постанова по справі про адміністративне правопорушення серії № ДПО18 № 597813 від 22.04.2020 року. 
В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що зазначену справу було розглянуто з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не в повному обсязі з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав наявним в матеріалах справи доказам, а саме акт виконаних робіт на СТО, та те, що дане СТО перебуває за 0,8 км від місця зупинки ТЗ працівниками поліції. Однак, апеляційний суд також не приймає дані докази, оскільки навіть після здійснення обслуговування ТЗ на СТО, водію необхідно переконатися в справності всіх його вузлів та агрегатів, перед виїздом на дороги загального користування, а після чого підписувати акт виконаних робіт. Будь-яких додаткових пояснень з цього приводу апелянт особисто в суді не надав. Крім того, апелянт вже раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому дане правопорушення є повторним, а сам факт повторності свідчить про неналежне виконання водієм вимог ПДР. 
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
       Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
       Апеляційний суд також наголошує на тому, що при обранні виду стягнення суд першої інстанції врахував характер правопорушення та обставини його вчинення, а також повторного його вчинення, тому застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу та накладення адміністративного стягнення у вигляді керування транспортними засобами строком на 3 місяці.
       Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові та були б підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
       Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а правильне по суті рішення не може бути скасовано з одних лише формальних підстав, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Малиновського районного суду Одеської області від 21 квітня 2021 року без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,–

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року – відхилити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року– залишити без змін. 
       
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                  А.І. Дришлюк