Справа № 351/199/21 
Провадження № 22-ц/4808/1051/21 
Головуючий у 1 інстанції Сегін  І. Р. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої                        Пнівчук О.В.
       суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Снятинського районного суду від 05 травня 2021 року, в складі судді Сегіна І.Р., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
       У січні 2021 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Позивач свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 підписала заяву №б/н від 24.12.2009 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 30 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
       АТ КБ “ПриватБанк” свої зобов`язання виконав у повному обсязі, натомість ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту, у зв`язку з чим, заборгованість за кредитним договором станом на 23.12.2020 року   складала 39038,12 грн, з яких: 31420,51 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 31420,51 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7617,61 грн - заборгованість за простроченими відсотками.        Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 24.12.2009 року у розмірі 39038,12 грн, а також судові витрати по справі в сумі 2270 грн. 

Заочним рішенням Снятинського районного суду від 05 травня 2021 року позов АТ КБ “ПриватБанк” задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” 31420,51 грн заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 24.12.2009 року та 1827,05 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення частини заборгованості за процентами представник АТ КБ “ПриватБанк” подав апеляційну скаргу, вважає рішення, в цій частині, ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначив, що згідно анкети-заяви відповідачки вбачається що вона висловила згоду про оформлення договору, отримання кредитної картки “Універсальна” та засвідчила особистим підписом що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані у письмовому вигляді, зобов`язувалась їх виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.
Відповідачкою під час укладення кредитного договору також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна”. Дана довідка підтверджує, що відповідачка була проінформованаий про умови кредитування щодо сплати процентів, штрафу та пені.
Встановивши, що банк надав відповідачці кредит, а відповідачка його не повернула, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, оскільки при укладенні договору відсоткова ставка була визначена на рівні 3,0%.
Суд першої інстанції вищезазначені докази не взяв до уваги, стягнув лише частину заборгованості за кредитом та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення відсотків по кредиту.
Просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк” задовольнити. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.
Оскільки судове рішення в частині стягнення з відповідачки тіла кредиту у розмірі 31420,51 грн не оскаржується, то відповідно до статті 367 ЦПК України  законність рішення суду в цій частині не переглядається.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду частково не відповідає.
Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що фактично отримані позичальником кошти за тілом кредиту в добровільному порядку АТ КБ “ПриватБанк” повернуті не були, тому їх слід стягнути на користь позивача. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задоволенню не підлягає через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 24.12.2009 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
З таким висновком колегія суддів не погоджується.
Судом встановлено, що 24 грудня 2009 року відповідачка ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 17).
У заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, зобов`язувався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pivatbank.ua.
До позовної заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.12.2020 року становила 39038,12 грн, з яких: 31420,51 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7617,61 грн – заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 13-14).
       Крім того, позивачем долучено Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона 24.12.2009 року отримала картку № НОМЕР_1 , по якій 25.12.2010 року змінено кредитний ліміт на 500 грн, 14.02.2011 року – 600 грн, 08.04.2011 року — 700 грн, 27.05.2011 року — 800 грн, 23.06.2011 року — 900 грн, 24.06.2011 року — 900 грн, 07.07.2012 року – 2000 грн, 14.07.2015 року – 5000 грн, 01.12.2016 року – 5300 грн, 27.04.2017 року 8000 грн, 16.10.2017 року – 14000 грн, 16.10.2017 року – 10500 грн, 30.03.2018 року 19000 грн, 30.06.2018 року – 24000 грн, 15.08.2018 року 26000 грн, 04.07.2019 року 30000 грн, 21.05.2020 року 30000 грн, 01.06.2020 року – 30000 грн,12.06.2020 року – 30000 грн, 23.06.2020 року – 30000 грн01.07.2020 року 0,00 грн (а.с. 15). 
       Згідно довідки ОСОБА_1 було надано кредитні картки № НОМЕР_1 (дата відкриття 24.12.2009, термін дії 07/13), № НОМЕР_2 (дата відкриття 09.04.2010 термін дії 01/14) № НОМЕР_3 (дата відкриття 24.02.2014, термін дії 08/17), № НОМЕР_4 (дата відкриття 09.10.2014, термін дії 09/18) № НОМЕР_4 (дата відкриття 21.04.2015, термін дії 09/18) № НОМЕР_5 (дата відкриття 20.09.2018, термін дії 06/22) (а.с. 16).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ “ПриватБанк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 грудня 2009 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти “Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду”.
Зазначена довідка підписана відповідачкою особисто 24.12.2009 року (а. с. 18).
Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачкою не надано.
Вказаною довідкою визначено, зокрема, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) 3,0 %, нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штрафів.
Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанцій вказуючи на те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ “ПриватБанк” про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами. Однак такий висновок суду є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, яка підписана відповідачкою, містить розміри процентних ставок, пені, штрафів.
Суд першої інстанцій довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, яка підписана ОСОБА_1 24 грудня 2009 року, не досліджував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження наявності заборгованості за процентами.
Отже, суд ухвалив рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами з неповним з`ясуванням обставин справи, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення в частині стягнення процентів.
Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти Кредитка “Універсальна 30 днів пільгового періоду” (3,0% на місяць), підписаній особисто відповідачкою.
У заяві від 24 грудня 2009 року домовленості сторін щодо збільшення процентної ставки немає. 
Пред`являючи позов, банк просив стягнути проценти за користування ОСОБА_1 кредитними коштами у розмірі 7616,61 грн. Як слідує із наданого банком розрахунку, заборгованість за відсотками нарахована банком починаючи з 01.06.2020 року по 31.07.2020 рокуза ставкою 3,50 (42% річних) та за період з 01.08.2020 року по 23.12.2020 року за ставкою 3,40 (40,80 % річних), що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування кредитними коштами.
При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ “ПриватБанк”, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ “ПриватБанку”, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.
Отже, суд не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 3% річних, яка узгоджена із відповідачем.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду висловленою у постановах від 24 лютого 2021 року (справа № 285/3500/19), 04 листопада 2020 року (справа № 534/1072/18-ц).
Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд апеляційної інстанції виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти "Кредитка Універсальна" 30 днів пільгового періоду" (3% на місяць (36% річних)), підписана особисто відповідачкою.
Так, заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, які перебували на виданій відповідачу картці у вигляді вставленого кредитного ліміту складала 30 000 грн, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з часу виникнення заборгованості за процентами з 01 червня 2020 року по 23 грудня 2020 року становить 206 днів.
Отже розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 6180 грн (30000 х 36%) : 360) х 206 днів.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 6180 грн, оскільки розмір 7617,61 грн позивачем не доведено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ураховуючи те, що суд ухвалив рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення процентів у розмірі 6180 грн. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені сторонами у цій справі підлягають перерозподілу.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк” підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 3405 грн підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам (81%), а саме у розмірі 2758 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково, заочне рішення Снятинського районного суду від 05 травня 2021 2021 рокув частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 143690570) 6180 (шість тисяч сто вісімдесят тисяч ) грн заборгованості за відсотками за кредитним договором № б/н від 24.12.2009 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 143690570) 2758 грн сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
О.О. Томин