КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 липня 2021 року місто Київ.
Справа 359/325/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8862/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                    Желепи О.В.,
Суддів:                                     Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року ( у складі судді Семенюти О.Ю., повний текст  рішення складено 12.03.2021 року)
в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 березня 2011 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір про надання банківських послуг № б/н. 04.01.2013. На підставі вказаного договору їй було відкрито  рахунок та вона отримала кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, а також зобов`язалася повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 21833 гривень 41 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 20423 гривні 20 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - 1410 гривень 21 копійка. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 2102 гривні.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20423 гривень 20 копійок та витрати на оплату судового збору у розмірі 1966 гривень 21 копійка.
В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі - відмовлено.
 
Ухвалою від 12 березня 2021 року виправлено арифметичну помилку у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року у цивільній справі № 359/325/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, наступним чином:
- у третьому абзаці мотивувальної частини розділу VІI. Розподіл судових витрат між сторонами рішення зазначити: «з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2123 гривень 36 копійок (2270 / 100% ? 93,54%)» замість помилково вказаного: «з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1966 гривень 21 копійка (2102 / 100% ? 93,54%)».
Виправлено описку у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року у цивільній справі № 359/325/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, наступним чином:
- у другому абзаці резолютивної частини рішення зазначити: «2123 гривень 36 копійок» замість помилково вказаного: «1966 гривень 21 копійка».
 
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вказує на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм  матеріального та процесуального права.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає , що заява б/н від 12.03.2011 р., на яку посилається позивач, як на підставу виникнення кредитних відносин фактично була підписана Відповідачем під час отримання зовсім іншої послуги Приватбанку, а саме: відкриття депозитного вкладу. Крім того, 04.01.2013 року, під час виникнення спірних відносин, Відповідач звернувся до Позивача за отриманням послуги відкриття дитячої банківської картки Юніор, і саме цю послугу отримала. Як виявилося послуга відкриття дитячої картки Юніор можлива виключно за умови прив`язки дитячої картки Юніор до картки Універсальної одного з батьків чи законного опікуна. Тож у зазначену дату Відповідач отримав один банківський рахунок на дві банківських картки, одна з яких дитяча картка Юніор для дітей від 6 до 17 років, а друга картка Універсальна, з умовно визначеним на ній кредитним лімітом, в умовному розмірі 3900 гривень. В порушення Закону України «Про захист прав споживачів» їй не було надано окрім самих банківських карток, запакованих у конверті, жодного відповідного документу, про отримання відповідної послуги у Приватбанку. 
Вказує, що Картка «Універсальна» не є виключно кредитною карткою, з її використанням можна користуватися як кредитними коштами так і власними. Саме таким чином Відповідач і використовував у подальшому дану картку, а оскільки вона була основною, Відповідач переводила на неї кошти зі своїх соціальних карток, вносила готівку через термінали Приватбанку, отримувала грошові переводи від інших осіб, розраховувалася нею за різні товари тощо. 
Звертає увагу на те, що з наданих Позивачем розрахунків, графіків погашення заборгованості, графіків зміни кредитного ліміту, щоразу, при наявності вже існуючої заборгованості за кредитним лімітом, Позивач на власний розсуд, замість звернення до суду про стягнення вже існуючої заборгованості, навпаки ще збільшував кредитний ліміт по картці Відповідача.
Крім того, 10 червня 2021 року ОСОБА_1 подано доповнення до апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що приєднання до матеріалів справи нових доказів, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, мають важливе значення для справедливого і законного вирішення даної справи. До доповнень відповідач приєднала анкети - заяви, які не подавала до районного суду, щодо отримання нею в банку інших послуг,  а саме отримання дитячої картки "Юніор" та інших послуг.
 
15 червня 2021 року  ОСОБА_1 подано уточнення  на доповнення до апеляційної скарги, в яких відповідач вказує, що відповідні Уточнення необхідні для предметного і хронологічного роз`яснення апеляційній інстанції  справжніх обставин, які було викладено  у її Доповненнях до апеляційної скарги, а також для обґрунтування мотиву приєднання до матеріалів справи деяких нових доказів, які відповідачка просить апеляційний суд долучити до матеріалів справи .
 
Частино 1 ст. 364 ЦПК України, вказано, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЦПУ України,  передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Керуючись вказаними процесуальними нормами, суд залишає без розгляду подані відповідачем доповнення до апеляційної скарги, так як вони подані з пропуском визначеного законом строку.
ЦПК України не передбачено поновлення строку для подачі доповнень на апеляційну скаргу.
Клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи нових доказів не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно положень частини третьої статті 83 ЦПК України  відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
 
Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 82)
Відповідно до зворотного повідомлення відповідачем вищевказану ухвалу отримано було 27 лютого 2021 року. (а.с. 86)
При цьому, відповідачем подано 09.03.2021 року відзив на позовну заяву, в якому остання не заявляла клопотання про приєднання чи витребування нових доказів, у відповідності до ст. 83 ЦПК України.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача була наявна можливість в суді першої інстанції вчасно заявити клопотання про приєднання чи витребування доказів до матеріалів справи.
В доповненнях, в яких відповідач просить приєднати нові докази, а саме: копії Анкет - заяв про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 20.12.2014 року, № б/н від 20.04.2019 року, та б/н від 20.01.2020 року (18 аркушів)відповідач не наводить виняткових випадків, через які вона не подавала вказані докази до районного суду. 
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 83ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд.
Матеріали справи не містять доказів, що позивач у визначеному ч. 3 ст. 83 ЦПК України порядку повідомляв суд першої інстанції про неможливість подання нових доказів .
З огляду на вищевикладене, в задоволенні такого клопотання ОСОБА_1 суд відмовив.
 
24 червня 2021 року заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що з моменту оформлення кредитного договору , - понад три роки, Позичальник до Банку не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.
З наданої позивачем суду виписки чітко просліджується, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідач користувач грошима, отримував кошти через банкомата, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливе без наявності картки.
З виписки по рахунку вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались, а тому позивач вважав, що відповідач не спростувала розмір заборгованості, а відповідно підстав для скасування рішення районного суду не має.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої  статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У  статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем отримувались в борг  кредитні кошти, якими вона розпорядилась на власний розсуд, і тепер ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. В той же час, відповідач не надала належних, допустимих доказів на спростування позовних вимог та на підтвердження своїх заперечень проти цих вимог. Тому суд вважав, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі тіла кредиту -20423 гривні 20 копійок.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2011 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг б/н на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується підписаною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2011 (а.с.16).
Зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2011 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того на анкеті заяві наявний підпис відповідача (зворот а.с.16), що спростовує твердження ОСОБА_1 про не підписання нею договору. 
04 січня 2013 року АТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_1 кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом (а.с.14), а саме: № НОМЕР_1 з терміном дії 07.2016. Кредитна картка № НОМЕР_2 видана 10.06.2016 з терміном дії 03.2020. Кредитна картка № НОМЕР_3 видана 20.01.2020 з терміном дії 10.2023.
Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.17) вбачається, що станом на 04 січня 2013 року ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3900 гривень, в подальшому цей ліміт було збільшено (станом на 20.01.2020 збільшено до 22000 грн.), починаючи з 24.03.2020 такий ліміт було зменшено до 21845 грн., станом на 01.06.2020 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.
АТ КБ «Приватбанк» виконав своє зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , згідно якої остання знімала грошові кошти та розрахувалася ними (а.с.53-64). Суд звертає увагу на те, що відповідач активно користувалась коштами, наданими їй позивачем, починаючи з 05.01.2013, знімаючи готівкові кошти, оплачуючи товари в магазинах м.Борисполя, м.Києва, переказувала кошти на інші картки, а також поповнювала карточку.  З виписки на а.с.53, 07.09.2020 відповідачем було останній раз поповнено картку готівкою в терміналі самообслуговування: м.Київ, вул.Декабристів, 9Е, ТЦ ХарьОК на 1000 грн. Вказане спростовує твердження відповідача і про необхідність застосування позовної давності, оскільки фактично нею вчинялися дії, які свідчать про визнання боргу, і ненадання доказів про зарахування на картку кредитних коштів, і не встановлення кредитного ліміту у розмірі, визначеному позивачем. Відповідач за час користування кредитними коштами весь час збільшувала розмір кредитних коштів, якими вона користувалась, так  05.01.2013 нею було використано позичених коштів на суму -100 грн. і за весь період користування кредитними картками, - станом на 01.10.2020 розмір використаних кредитних коштів становив -20423 гривень 20 копійок .
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що заява б/н від 12.03.2011 р., на яку посилається позивач, як на підставу виникнення кредитних відносин  була підписана Відповідачем під час отримання зовсім іншої послуги Приватбанку, так як вони на законність рішення не впливають. З тексту апеляційної скарги вбачається, що відповідач визнає факт отримання нею дитячої картки "Юніор", та визнає, що вказану послугу відповідач надавав лише за умови прив`язки рахунку по такій картці до кредитної картки одного з батьків, що в подальшому і було зроблено.
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Встановлено, що за допомогою банківських карток, з рахунку відповідача знімались кошти в банкоматі , проводились  розрахунки за товари та послуги, при цьому суд враховує, що коштами користувалась як відповідач так і її дитина, оскільки її картка була прив`язана до картки відповідача.  Та обставина, що відповідач не контролювала достатнім чином витрати по кредитним коштам і призвела до утворення заборгованості. 
Посилання відповідача на те, що вона постійно поповнювала рахунок, переводила на нього кошти з інших своїх рахунків, не свідчить про відсутність боргу, оскільки відповідач не навела будь-якого вмотивованого розрахунку, в якому б зазначила скільки коштів вона поповнювала і відповідно скільки використовувалось за товари та послуги, щоб суд мав змогу зробити висновок про відсутність боргу. На спростування розрахунку позивача , відповідач власного розрахунку не надала, клопотання про проведення експертизи не заявила, а тому у суду були відсутні підстави вважати, що борг у відповідача по використаним кредитним коштам відсутній. 
Посилання відповідача на те, що вона вносила значні кошти на рахунок позивача, оскільки по картці універсальній відкривався один рахунок, яким вона активно користувалась і на який постійно надходили її власні кошти, колегія суддів не приймає з огляду на те, що в разі, якщо позивач вважає, що її власні кошти незаконно були утримані з її рахунку позивачем, чи були незаконно списані, вона має право звернутись до суду з позовом та в межах заявлених вимог довести, з врахуванням стягнутого з нею богу по тілу кредиту, що її власні кошти не були їй повернуті чи незаконно були списані.
Стосовно доводів відповідача про те, що позивач збільшував кредитний ліміт незважаючи на те, що за її рахунком вже рахувався борг, не спростовують доведеності використання відповідачем коштів позивача у стягнутій судом сумі. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг банк має право збільшувати чи зменшувати кредитний ліміт. Проте, якщо кошти були використані , вони мають бути повернуті, а відповідач не довела, що за рахунок користування трьома банківськими картками, які видавались, вона та її дитина не використали кредитні кошти у стягнутій судом сумі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року. 
Суддя-доповідач                                                                                       О.В. Желепа
 
Судді                                                                                                           В.А. Кравець
 
                                                                                                                     О.Ф. Мазурик