ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/70/21  Номер провадження 22-ц/814/1630/21	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року, ухвалене суддею Куцин В.М., повний текст складено - 04 травня 2021 року 

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. 

Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу з відповідачем мають трьох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2019 року (зі змінами внесеними постановою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року) у справі № 541/1120/19 стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання дітей по 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. З дати визначення судом розміру аліментів його матеріальний стан та стан здоров`я змінилися у зв`язку з кризовими явищами та станом здоров`я, пов`язаного з отриманням професійних захворювань шийного відділу хребта та сітківки очей, він змушений припинити свою підприємницьку діяльність і 10 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. 15 грудня 2020 року він став на облік в Миргородській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як безробітний, допомога по безробіттю призначена у розмірі 650 грн. на місяць, а на період дії карантину та протягом 30 календарних днів після його закінчення - 1 000 грн. на місяць. Окрім хронічних захворювань, він страждає на хронічні ураження венозних судин шийних хребців, захворювання печінки та захворювання сітківки обох очей, у зв`язку з чим потребує періодичного лікування не менше 2 раз на рік. Крім цього, за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року у справі № 541/2040/20 за позовом ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_1 , з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно, з 21 жовтня 2020 року на період навчання до 30 червня 2021 року. Просив суд зменшити розмір аліментів з 3 000 грн. до 1200 грн. на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено.
Змінено розмір аліментів, визначений відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у позивача погіршилося матеріальне становище та стан здоров`я, тому є підстави для зменшення розміру аліментів. 

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не перевірено чи дійсно змінився матеріальний сан позивача та чи дійсно погіршився стан його здоров`я, що він більше не може сплачувати аліменти у первісному розмірі. Звертає увагу, що виписка з реєстру підприємницької діяльності та довідка про стан безробітного ще не доводить факту зміни матеріального стану, який би об`єктивно впливав на можливість ОСОБА_2 виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей. Вважає, що розмір аліментів раніше визначений судом не був і не є надмірним для позивача в реальній дійсності. Зазначає, що ОСОБА_2 продовжує залишатися власником цілого ряду об`єктів нерухомості. Крім того, звертає увагу, що медична виписка підтверджує наявність певних хронічних захворювань, які існували у позивача тривалий час, в тому числі вказані захворювання існували і на час сплати ним аліментів у первісному розмірі Позивач не надав належних доказів, які б об`єктивно підтверджували неможливість здійснювати певний вид підприємницької діяльності або вказували на втрату чи зменшення у позивача працездатності. Вважає, що рішення суду не відповідає головній меті судового розгляду – враховувати найкращі інтереси дитини. Також зазначає, що починаючи з 30 червня 2021 року, позивач припинить сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини - старшої дочки ОСОБА_6 , яка продовжувала навчатись. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_2 є батьком: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як слідує з рішення Миргородського міськрайонного суду від 09.09.2019 р. (а.с. 7-9).

Згідно з рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.09.2019 р., яке змінено постановою Полтавського апеляційного суду від 02.12.2019 р., стягнуто аліменти із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3 000 грн на кожну дитинудо їх повноліття (а.с. 7-13).

Рішенням Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року змінено рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2020 року в частині визначення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, у розмірі 650 грн., щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2020 року на період навчання до 30 червня 2021 року (а.с. 34-35).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань фізична особа – підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 10 грудня 2020 року (а.с. 14).

Згідно довідки Миргородської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ від 16.12.2020 р. ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітній з 15.12.2020, станом на 15.12.2020 виплата допомоги призначена у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду (з 01.03.2020 року – 650 гривень, а на період карантину та протягом 30 календарних днів після його закінчення – 1000 гривень) (а.с. 15).
Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.12.2020 р. ОСОБА_2 має захворювання хребта, печінки та очей (а.с. 16).

Надані відповідачем у судовому засіданні докази суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки вони подані з порушенням строків визначених ЦПК України.

Доказів щодо стану здоров`я, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача у справі ОСОБА_1 та доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дітей та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, відповідач суду не надала та не повідомила.

У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є правомірними та обґрунтованими.

Вищевказаний розмір аліментів визначено судом таким, що не є меншим, ніж мінімальний розмір встановлений законом,а факт сплати аліментів в раніше визначеному розмірі рішенням суду, не спростовує докази, надані позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись у січні 2021 року до суду з даним позовом, ОСОБА_2 зазначав, що у зв`язку з кризовими явищами та станом здоров`я 10.12.2020 року ним було припинено підприємницьку діяльність, а 15 грудня 2020 року він став на облік як безробітний, допомога по безробіттю призначена у мінімальному розмірі, на підтвердження зазначеного долучив довідку Державного центра зайнятості Миргородського МРЦЗ №16/48/1641-20 від 16 грудня 2020 року.

Однак, належних доказів погіршення свого матеріального становища позивач суду не надав. Навпаки, по справі вбачається, що ОСОБА_2 , будучи працездатною особою, оскільки даних про визнання його непрацездатним або обмежено працездатним, матеріали справи не містять, припинив свою підприємницьку діяльність у грудні 2020 р. на свій розсуд, а у січні 2021 р. звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я суду не надав, а перебування його на обліку у центрі зайнятості не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів також зазначає, що згідно виписки із медичної картки ОСОБА_2 хворіє гепатохолециститом з 1993 року, страждає на остеохондроз шийного відділу хребта з 2019 року, лікувався амбулаторно у невропатолога, санаторно-курортне лікування у 2019 р., 2020 р., у 2019 році лікувався в окуліста з приводу захворювання сітківки обох очей.

Таким чином, з медичної картки позивача не вбачається інших хронічних захворювань, які б погіршували стан його здоров"я та позбавляли можливості працювати та утримувати неповнолітніх дітей, зазначені вище хвороби набуті позивачем за життя та притаманні за віком, а позивачем не надано доказів того, що ці хвороби є причиною його непрацездатності.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних доказів погіршення стану свого здоров`я. 

Також колегія суддів бере до уваги ту обставину, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2019 року із змінами, внесеними постановою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей було ухвалено саме з врахуванням стану здоров`я ОСОБА_2 . Отже, з тих пір доказів про погіршення стану здоров"я позивача не надано.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності у ОСОБА_2 нерухомого майна, оскільки у провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справи про розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій рішення суду не набрало законної сили. 

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав для задоволення його позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів, без доведення погіршення майнового становища ОСОБА_2 та стану його здоров`я, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей від шлюбу з ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме їх інтересам. Також слід врахувати, що за рішенням Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2020 року на період навчання до 30 червня 2021 року, тобто дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже закінчила навчання та стягнення аліментів на її утримання припинилося(а.с. 34-35). 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                         О. А. Лобов                         В. М. Триголов