ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6113/21  Номер провадження 33/814/536/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
його захисника – адвоката Борзовця О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 21 червня 2021 року о 01:13 год. в м. Полтаві по вул. Алмазній, 5 керував мотоциклом HONDA CB500, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та поведінка, яка не відповідала обстановці, що склалася. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Аlkotest Draqer та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. У зв`язку з цим, порушивши п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Борзовця О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову судді Октябрького районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши скаржника та адвоката Борзовця О.В., які заперечували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також, Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в ст.ст.247, 280 КУпАП, надавати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінювати доводи та докази, які виправдовують особу.
Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, а тому і його висновки щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, не є обґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам провадження та не підтверджуються у повній мірі доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом в своїй сукупності, не відповідають принципу «поза всяким сумнівом». 
Так, доказами, на підставі яких місцевий суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №192740 від 21 червня 2021 року (а.с.1), висновок щодо результатів медичного огляду (а.с.2) та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.3,4).
Однак, зазначені докази не містять достатньої кількості фактичних даних про подію скоєного правопорушення та не можуть однозначно свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого відеозапису вбачається, що після створення ОСОБА_1 під час керування мотоциклом HONDA CB500, д.н.з. НОМЕР_1 , аварійної ситуації у працівників поліції виникли підозри щодо його перебування в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Однак, ОСОБА_1 під відеозапис відмовився від даної пропозиції та виявив бажання пройти відповідний огляд у лікаря в спеціальному закладі охорони здоров`я. Після цього, останній був доставлений в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», де також відмовився від проходження медичного огляду, що зафіксовано у висновку щодо результатів медичного огляду.
Однак, суд першої інстанції не врахував той факт, що внаслідок застосування до ОСОБА_1 фізичного та психологічного тиску з боку одного зі свідків та ігнорування вказаних дій працівниками поліції, останній, перебуваючи у стресовому стані, не міг належним чином оцінити свою можливість проходження огляду у лікаря-нарколога. Про вказані обставини скаржник письмово зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.
Факт завдання фізичного впливу на ОСОБА_1 з боку свідка, а саме удару в потиличну частину голови, в суді апеляційної інстанції підтвердив лікар КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради ОСОБА_2 , який був безпосереднім свідком даної події.
Також апеляційний суд зазначає, що на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського ВІ0080 (а.с.5), які носять уривчастий характер, відсутнє відображення процедури проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі та обставин відмови останнього від його проходження.
У свою чергу, одразу після того, як для скаржника перестала існувати загроза психологічного та фізичного тиску, останній пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у лікаря – нарколога, згідно висновку якого у нього не було виявлено ознак сп`яніння (а.с.40). 
Крім того, апеляційний суд наголошує, що медичний огляд на стан сп`яніння за власною заявою  ОСОБА_1  пройшов у закладі охорони здоров`я з дотриманням граничного строку його проходження, встановленого п.9 розділу ІІ Інструкції, а тому вказаний медичний висновок визнається належним та допустимим доказом по справі.
За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та не встановив причини, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як визначено п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey,  п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.
Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що надані скаржником докази, а також покази свідка ОСОБА_2 спростовують наявність умислу на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Борзовця О.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року про притягнення  останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд–
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Борзовця Олександра Володимировича задовольнити.
Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення  у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 О.О. Панченко